302 



brandgult, slutl. rostbruna eller n. kanelbruna; sporerna elliptiska, 

 8 — 10 mrara. långa, 4 — 5 mmm. tjocka. Ensam. 



26. Ph. curvipes (Alb. å Schw.) Fr. Icon. t. 104, f. 3. 



Hatten gul, med stark dragning åt brandgult, sönder- 

 sprucken uti tilltryckta, luddiga fjäll; foten fintrådig, jemn- 

 tjock, ljusgul; ringen fiockös, trasig. 



Stamm., gren., ved af löftr., synnerligen asp, h. o. d. 



Ryssl. (Sibirien); Finl. (Runsala, Mustiala); Skand. 



Hatten köttig, tunn, kullrig, äldre utbredd, trubbig, oregelbun- 

 den, spröd, torr, i förstone helt och hållet betäckt af fastväxt ludd, 

 sedan småfjällig, ljust brandgul eller orangegul, 4 — 8 cm. bred; fo- 

 ten pipig, seg, uppböjd, smal, 3 — 4 cm. lång, 2 — 4 mm. tjock; rin- 

 gen ofullkomligt utbildad, snart försvinnande; lamellerna fastväxta, 

 tättsittande, breda, först gulaktiga, sedan brandgula, slutl. ofta ludd- 

 naggade; sporerna ljust brandgula, n. elliptiska, 6 — 7 mmm. långa, 

 2 — 4 mmm. tjocka. 



27. Ph. muricata Fr. 



Hatten gul, tätt fullsatt med tagg- eller grynlika, fast- 

 växta, rostbruna hårtofsar; foten pipig, smal. 



Murkn. bok., r. 7 — 10. Ryssl. (S:t Petersburg, på 



murk. furuved, enl. Weinm.); Skand. (Småland). 



Hatten n. köttig, först kullrig, sedan utbredd, trubbig eller naf- 

 lad, torr, omkr. 3 cm. bred; foten först fylld, sedan pipig, jemntjock, 

 krökt eller fierböjd, gulaktig, äldre brun, nedanom den föga utveck- 

 lade, snart försvinnande, fjälliga eller flocköst strålformiga ringen be- 

 klädd med n. spärrade, luddiga fjäll, 3 — 6 cm. lång, 3 — 5 mm. 

 tjock; lamellerna vidfästade, lossnande, breda, tunna, hvitaktiga eller 

 ljusgula, äldre n. kanelbruna. Köttet tunnt, hvitaktigt. Växer 

 gruppvis, stundom n. tufvad. 



28. Ph. kolaensis Karst. 



Hatten gul, beklädd med ett rost- eller kanelbrunt fjäl- 

 ligt ludd. 



