363 



133. C. testaceocanescens Welxm. 



Hatten lergul; foten glänsande, silkesluden, äldre brun- 

 aktig. 



Barrskog., r. 9. Ryssl. (S:t Petersburg); Finl. (Mus- 

 tiala). 



Hatten köttig, kiillrig, trubbig, besatt med ljusgrå fibriller eller 

 fjäll; 4 — 6 cm. bred; foten fylld, styf, jemutjock, n. krökt, 9 — 12 

 cm. lång, 6 — 10 ram. tjock; lamellerna fastväxta, urnupna, tcral. glesa, 

 kanelbruna, stötande n. i brandgult. Enslig; styf och fast. 



134. C. laniger Fr. 



Hatten rent och mörkt brandgul, stundom blekaktig, i 

 början betäckt af ett löst lager af hvitt, fjälligt ludd; hyl- 

 let omslutande foten nedtill såsom en strumplik slida^ upp- 

 till bildande en tydlig, qvarsittande m. mjuk, snöhvit ring. 



Bergiga granskog., h. o. d. 8 — 10. Finl.; Skand. 



Hatten kompakt, i kanten tunn, hemisferisk, äldre utbredd, trub- 

 big, hvitullig, mot kanten silkesluden, slutl. glatt, orakr. 8 cm. bred; 

 foten tät, grof, än jemntjock, än nedtill löktlikt utsvälld, hvit, inuti 

 n. lergul, vid basen slutl. brandgulaktig, 6 — 12 cm. lång; lamellerna 

 fastväxta eller n. afrundade, slutl. n. glesa, saffransgult kanelbruna, 

 slutl. brandgula; sporerna elliptiska, 1 1 — 12 mmra. långa, 6 — 7 mmm. 

 tjocka. Lukten svag. 



135. C. bivelus Fr. Quel. Grevillea, t. 111, f. 7. 

 Hatten glatt, rost- eller lergul, stötande i brandgult; 



foten med oegentlig, lätt försvinnande, hvitaktig ring. 

 Skog., a. 7-10. Ryssl; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, mjuk, kullrig, stundom klocklik, äldre platt, trub- 

 big, fuktig, inbiberaude, likväl ej hygrofan, glatt eller i kanten sil- 

 kesluden, ofta med mörkare fläckar, stundom sprickig, glänsande, säl- 

 lan glanslös, 6 — 12 cm. bred; foten tät, helt och hållet svampigt 

 köttig, än kort och vid basen knöllikt utsvälld, än långdragen och uppåt 

 afsmalnande, slät, hvitaktig, inuti rostbrunaktig; yttre hyllet ulligt, 



