400 



217. C. fasciatus Fr. Quel. Grevillea, t. 114, f. 5. 



Hatten brunaktig eller lergul, med en spetsig, svartaktig 

 puckel, torr blekt lergul och silkeshårig; foten helt och hål- 

 let tågig, hinnlös. 



Barrskog., på fukt. st., r. Ryssl. (S:t Petersburg); Finl.; 



Skand. 



Hatten n, hinuaktig, kägellik, äldre utbredd, 1 — 2 cm. bred; 

 foten n. pipig, lätt klyfbar, på ytan vågig, glatt, rak eller flerböjd, 

 blekbrnn, äldre u. kanelbrun, 6 — 12 cm. lång, 2 — 3 mm. tjock; la- 

 mellerna fastväxta, n. bukiga, tunna, glesa, sinsemellan fria, kanel- 

 bruna. — Ag. acutus Alb. & ScHw.; Ag. inhonestus Weinm. 

 (Inocyhe mussiv a (Pr.) Karst.). 



44. Gymnopilus Karst. 



1. G. liqviritiae (Pers.) Karst. Fr. Icon. t. 119, f. 1. 

 Hatten lätt klyfbar, n. pucklig, glatt, fuktig, guld- eller 



brandgul, med dragning åt rost- eller kastaniebrunt ; lamel- 

 lerna breda, guldgula, äldre brandgula eller brandgult ka- 

 nelbruna. 



Murkna granstubbar, h. o, d. 9, 10. Ryssl.; Finl.; 

 Skand. 



Hatten n. köttig, först kullrig, sedan platt, fullkomligt glatt, 

 slät, i kanten slutl. genomskinligt finstrimmig, inuti höggul, 3 — 9 cm. 

 bred; foten pipig, uppåt n. afsmalnande, vaul. rak, tradigt strimmig, 

 i början hvitluddig, sedan bar, vid basen luden, af hattens färg, men 

 blekare, 5 — 6 cm. lång, 4 — 7 mm. tjock; lamellerna vidfästade, af- 

 rundade, lossnande, tunna, tättsittande, bukiga; sporerna elliptiska. 

 Växer i flockar eller tufvor. Lukten syrlig. 



2. G. picreus (Pers.) Karst. Fr. Icon. t. 119, f. 2. 

 Hatten kanelbrun, med dragning åt rödbrunt, äldre och 



urblekt brandgulaktig; foten umbrabrun, i början hvitmjölig; 

 lamellerna höggula, äldre rostbrunaktiga. 



