408 



n. sämskfärgad; foten hvitaktig; lamellerna oföränderligt ka- 



nelbruna. 



Barrträdstamm., r. Skand. (Småland, Upsala). 



Hatten köttig, teml. tuun, först klocklik eller kiiUrig, sedan ut- 

 bredd, trubbig, fintrådig, äldre glatt; foten ihålig, jemntjock, icke rot- 

 likt förlängd, rostbrunaktig, med hvitt, silkeshårigt öfverdrag och hvit, 

 ihålig märg; slöjan hvit, glänsande, vidhängande hattens kant; lamel- 

 lerna fastväxta eller n. nedlöpande, tättsittande. Utmärker sig ge- 

 nom en obehaglig, m. sur lukt och hygrofan hatt. Till färg, form och 

 storlek lik Fh. marginata, 



16. Fl. azyma Fr. Bull., t. 570, f. 2. Quel., t. 

 7, f. 2. 



Hatten rostbrun, torr silkesluden, söndersprucken uti 

 fina fjäll, sämskfärgad; foten blek, stötande mer eller mindre 

 i rostbrunt; lamellerna blekt gulröda, i eggen hvitaktiga. 



Rutten ved och gamla stamm., synnerl. af äppelträd, 



r. Höst och vår. Skand. 



Hatten köttig, tnnn, kullrig, äldre utbredd, trubbig, fuktig, slät, 

 3 — 4 cm. bred; foten fylld, äldre ihålig, n. jemntjock, stundom krökt 

 eller flerböjd, fintrådig, vid basen hvitullig, 3 — 6 cm. lång, 4 — 7 

 ram. tjock; lamellerna fastväxta, plana, n. glesa, sinsemellan fria. 

 Mild. Växer i flockar eller tufvor. 



^^"^^ Hatten n. hinnlös, torr eller fuktig; slöjan fritrå- 

 dig, vidfästad foten; lamellerna gula eller gulaktiga, öfver- 

 gående mer eller mindre i brandgult. Vanl. tufvade, på 

 stubbar och ved af barrträd växande arter. 



17. Fl. stabilis (Weinm.) Fr. 



Grof; hatten m. kompakt, ockragul; foten styf, hvitak- 

 tig, täckt af ockragula fibriller; slöjan fritrådig, ockragul. 

 Gaml. furustamm., r. 9. Ryssl. (S:t Petersburg). 



Hatten köttig, först kullrig, sedan platt, med inrullad kant och 

 en låg, mörkare upphöjning i niidten, torr, slät, glatt, 6 — 12 cm. 



