411 



dade papiller, finsprickig, brandgul, vanl. med dragning åt 

 rostbrunt; foten pipig, fintrådig, brun eller brunaktig. 



Sågspån och ved af barrträd, h. o. d. 8 — 10. Ryssl.; 

 Finl.; Skand. 



Hatten n. köttig, kullrig, äldre utbredd, trubbig, stund. n. naf- 

 lad, oregelbunden, 3 — 6 cm. bred; köttet gulaktigt; foten m. smal, 

 jemntjock, n. luden, stötande mer eller mindre i brunt, 3 — 6 em. 

 lång, 2 — 4 mm. tjock: slöjan fritrådig, försvinnande; lamellerna fast- 

 växta, tättsittande, bukiga, liöggula, slutl. kanelbruna; sporerna rost- 

 bruna, elliptiska, 6 — 7 mmm. långa, 3 — 4 mmm. tjocka. 



**** Hattens hud torr, upplöst uti fina trådar; slöjan 

 fritrådig eller spindelväfslik. 



23. Fl. Agardhii (Lund) Fr. 



Hatten torr, silkeslen och slät, brandgult rostbrun; la- 

 mellerna först lerfärgade, sedan rostbruna. 

 Äng., r. 8, 9. Skand. (Stockholm). 



Hatten köttig, först kullrig, sedan plattad, trubbig, med tunn, 

 i början inrullad, utskjutande kant, 4 — 6 cm. bred; foten fylld, jemn- 

 tjock, flerböjd, af slöjans lemningar fintrådig, 6 — 8 cm. lång, 4 — 7 

 mm. tjock; lamellerna, n. nedlöpande, tättsittande. 



24. Fl. ochrochlora Fr. Icon., t. 120, f. 2. 



Hatten torr, silkesluden och n. småfjällig, gulgrön; la- 

 mellerna först hvitaktiga, sedan öfvergående i n. grönt, slutl. 

 olivgröna. 



Gaml. stamm. af Salix^ r. Skand. (Upsala, Stockholm). 



Hatten köttig, kullrig, äldre plattad, otydligt pucklig, 3 — 6 

 cm. bred; foten ihålig, uppåt u. afsmalnande, ofta flerböjd, småfjällig 

 och hvitluddig, hvit, vid basen n. rostbrun; slöjan hvit, försvinnande; 

 lamellerna fastväxta, tättsittande; sporerna rent rostfärgade. Köttet 

 först hvitt, sedan grönaktigt. Tufvad. Med habitus af Naem. fasci- 

 cidare. 



