435 



Hatten n. köttig, kullrig, äldre utbredd, med trubbig puckel 

 och i trådar upplöst hud, stundom n. spärrfjällig, slutl. sprucken uti 

 flikar, 3 cm. bred; foten broskartad, seg, vaul. jemntjock, glatt och 

 alldeles bar, 3 cm. hög, 2 mm. tjock; lamellerna afrundade, n, vid- 

 fästade, bukiga, teml. glesa, helbräddade; sporerna n. mörkt rostbruna. 



14. N. Wieslandri Fr. Icon., t. 126, f. 3. 



Hatten glatt, brandgul, med uti värtlika rutor sönder- 

 sprucken hud; foten svartaktig, trådlik. 

 Skog., m. r. Skand. (llpsala). 



Hatten hinnaktig, först kullrig, sedan platt, trubbig, tätt full- 

 satt med mörkare färgade papiller, 2 — 4 mm. bred; foten pipig, vek, 

 n. bar, 5 — 6 cm. lång; lamellerna fastväxta, n. glesa, breda, slutl. 

 mörkt rostbruna. Den minsta och spädaste inom slägtet. 



*** Hatten silkesluden eller finprickig. 



15. N. segestria Fr. 



Hatten smutsigt rostbrun, torr lergul eller blekt sämsk- 



färgad, silkeshårig; foten mjuk, blek; lamellerna fastväxta, 



tättsittande, smala, kanelbruna. 



Bland lÖf, mossa och ved, r. 8—10. Ryssl.; Finl.; 

 Skand. 



Hatten n. köttig, mjuk, först kullrig, sedan utbredd, trubbig, 

 slutl. n. nedtryckt, 3 cm. bred; foten täckt af en tunn, broskartad 

 hinna, seg, af hyllets lemningar fintrådig, jemntjock, 5 — 6 cm. lång, 

 2 mm. tjock. 



16. N. pannosa Fr. 



Hatten brunaktig, besatt med fina, tätt intill ytan 

 tryckta, glänsande, hvita hår; foten trådlik, blek; lamellerna 

 blekt umbrabruna. 



Skugg. och fukt. st., på bar mulljord, m. r. 8, 9. Ryssl. 

 (S:t Petersburg); Skand. (Småland). 



Hatten n. hinnaktig, kullrig, äldre platt, merendels pucklig, 



