456 



* In. abjecta Karst. 



Hatten blek, äldre stötande i brunt, öfverallt besatt 

 med hvita fibriller, i raidten n. spärrfjällig; foten blek, i 

 toppen hvitpudrad; lamellerna i eggen i början fint luddiga 

 och n. naggade. 



Barrskog., vid väg., r. 9. Finl. (Mustiala). 



Hatten n. köttig, först klocklik eller kullrig, sedan utbredd, 

 stundom n. pucklig, slät, 1 — 3 cm. bred; foten fylld, jemntjock, fler- 

 böjd, öfverdragen med ett hvitt, fjälligt ludd, 3 — 4 cm. lång, 3 mm. 

 tjock; lamellerna fastväxta, teml. glesa, breda, framtill bukiga, blekt 

 kanelbruna, stötande något i olivgrönt; sporerna elliptiska, 10 — 13 

 mmm. långa, 5 — 7 mmm. tjocka. Köttet hvitt, n. luktlöst. Den af 

 Fr. i Monogr. p. 337 anförda, i Upsala funna bleka variet. af In. 

 plumosa hör troligen hit. 



8. In. cincinnata Fr. Quel., t. XII, f. 3. 



Späd; hatten kaffebrun, betäckt af fjälligt ludd, med 



hvitt kött; lamellerna brunvioletta. 



Bokskog. Skand. (Skåne, Småland). 



Hatten n. köttig, kullrig, äldre platt, n. spärrfjällig, 2 — 3 cm. 

 bred; foten tät, seg, smal, jemntjock, rak, fjällig, brun violett, 4 — 5 

 cm. lång, 2 — 3 mm. tjock; lamellerna vidfästade, lossnande, tättsit- 

 tande, bukiga. 



ff Hatten torr, i ytan upplöst till fjäll eller trådar; 

 foten fintrådig, blekare än hatten. 



9. In. pyriodora (Pers.) Fr. Bull., t. 532, f. 1. Kalchbr., 

 t. 22, f. 2. 



Hatten tilltryckt tradig, i midten m. fjällig, yngre röd- 

 lätt, äldre blek, med dragning åt sotbrunt eller ockragult; 

 foten fintrådig, blekaktig, i toppen hvitmjölig. 



Lund., vid väg., r. 7, 8. Ryssl. (S:t Petersburg); Finl; 

 Skand. (Södra och mellersta Svergé). 



Hatten köttig, först äggrund, sedan klocklik, trubbig eller puck- 



