460 



fastväxta, tunna, tättsittande, bnkiga. Köttet hvitt, vidrigt luktande. 

 Växer i flockar eller tufvor. 



* delecta Karst. Fr. Icon. t. 109, f. 3. 



Hatten ockragul eller smutsigt brandgulaktig, fintrådig, 

 ofta småfjällig; foten fullsatt med ockragula trådar; lamel- 

 lerna först bleka, sedan ler- eller ockragula, slutl. mörkbruna. 



Skog., m. r. 9, 10. Finl. (Mustiala); Skand. 



Hatten köttig, i början kullrig, sedan utplattad, med en obe- 

 tydlig, trubbig puckel, smutsigt ockragul, 2 — 5 cm. bred; foten jemn- 

 tjock, rak, gulblek, slutl. n. glatt, 2 — 5 cm. lång, 4 — 7 mm. tjock; 

 lamellerna fastväxta, tättsittande, helbräddade. Köttet gulhvitt, smak- 

 löst, af svag, rättiklik lukt. Grupp- eller n. tufvis växande. — Ag. 

 caesariatus var. fibrillosus Fr. 



18. In, obscura (Pers.) Fr. Icon., t. 107. Saund. & 



Sm., t. 21, f. inf. 



Hatten n. pucklig, i midten fjällig, brun, skiftande n. 

 i violett eller blått; foten brunviolett. 



Barrskog., på fukt. st., r. 8, 9. Ryssl. (S:t Peters- 

 burg); Finl. (Mustiala); Skand. (Östergöthland). 



Hatten n. köttig, först kullrig eller u. klocklik, sedan platt, n. 

 pucklig, fintrådig, 2 — 6 cm. bred; foten fjlld, fintrådig, flerböjd, jemn- 

 tjock eller uppåt n. tilltjocknande, 3 — 9 cm. lång, 3 — 4 mm. tjock; 

 lamellerna vidfästade, med en liten tand nedlöpande, tättsittande, bu- 

 kiga, i början brunaktiga eller olivfärgade, sedan mer eller mindre 

 öfvergående i mörkbrunt; köttet hvitaktigt, i fotens topp ljusviolett; 

 sporerna 7 — 9 mmm. långa, 5 — 6 mmm. tjocka. Lukten stark. — 

 Äg. calamistratiis Weinm. 



ttf Hatten torr, på längden sprickad, inskuren eller 

 klufven och tradig, stundom tilltryckt fjällig ; foten med hvit- 

 aktig anstrykning, fintrådig. De flesta gulna med åldern. 



19. In fibrosa (Sow.) Fr. Sow. t. 414. 



Hvit; hatten fintrådig, silkeslen; foten tät, i toppen be- 

 klädd med ett fjälligt ludd. 



