467 



Hatten köttig, i förstone kompakt, slutl. mjuk, kullrig, mångfor- 

 mig, äldre utplattad, trubbig, klibbig, snart torr, slät, glatt, 9 — 18 cm. 

 bred, dess yttersta kant utskjutande, hinnaktig, inböjd, naggadt strim- 

 mig; köttet tjockt, mjukt, hvitt; foten fibrös, i början uppfylld med 

 en spiudelnätlik väfnad, jemntjock, med sned bas, 12 — 18 cm. lång, 

 3 — 5 cm. tjock; lamellerna n. tättsittande, i början smutshvita, se- 

 dan af de rostfärgade sporerna rostbrunaktiga. Lukten svag, men 

 behaglig. Förekommer äfven mindre. — Hebeloma Fr. 



36. In. fastibilis (Fr..) Roz. Fr. Icon., t. 111, f. 2. 

 Hatten blekt gulröd, sämskfärgad eller blekaktig; hyl- 



let tydligt?, stundom hinnaktigt; lamellerna urnupna, n. glesa. 



Skog., r. Ryssl; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, kompakt, först kullrig, sedan platt, trubbig, bugt- 

 bräddad, slät, glatt, med i början inrullad och finluden kant, 5 — 7 

 cm. bred; foten tät, köttigt fibrös, grof, vid basen uppsvälld, ofta 

 vriden, öfverallt hvittrådig eller silkesluden, hvit, stundom blek och 

 upptill hvitfjällig, 6 — 9 cm. lång, 1 — 2 cm. tjock; hyllet hvitt, väl 

 utveckladt, stundom bildande en trasig, hinnaktig ring omkring fo- 

 ten; lamellerna teml. breda, i början blekt livita, sedan smutsgrå, i 

 eggen hvitaktiga, i regnväder tårstänkta; sporerna lerfärgade, 10 — 12 

 mmm. långa, 7 — 8 mmm. tjocka. Luktar och smakar starkt af rät- 

 tika. Understundom är hattons kant fårad eller veckad (Ag. sulca- 

 tus LiNDGR.). Nästan tufvad. — Hebeloma Fr. 



37. In. glutinosa (Lindgr.) Karst. Fr. Icon., t. 112, f. 1. 

 Hatten regelbunden, m. klibbig, beströdd med små, 



lösa, hvita fjäll, gulhvit; foten vid basen uppsvälld, hvitfjällig. 



Skogstrakt., bland vedstyck., r. Skand. (Westergöthland). 



Hatten köttig, kullrig, äldre platt, trubbig, öfverdragen med ett 

 segt slem, i raidten lergul, 9 cm. bred; foten köttig, fylld, i toppen 

 hvitmjölig, vid basen stundom borsthårig, slutl. rostbrunaktig; hyllet 

 tydligt; lamellerna fastväxta eller n. nedlöpande, urbugtadc, tättsit- 

 tande, breda, i början bleka, sedan ljusgulaktiga, slutl. lerfärgade el- 

 ler grått kanelbruna. Köttet hvit- eller gulaktigt, af en egendomlig, 

 mild lukt. — Hebeloma Fr. 



