470 



sporerna lerfärgade, bredt elliptiska, 7 — 11 mmm. långa, 5 — 6 mmm. 

 tjocka. — Hehéloma Fr. 



44. In. versipellis (Fr.) Karst. 



Hatten öfverdragen med ett lager af segt slem samt i 

 omkretsen derjämnte af fastklibbadt, hvitt silkesludd, blek 

 eller blekt sämskfärgad, äldre sämskfärgad; lamellerna yngre 

 livita, vanl. med svag skiftning i köttrödt, äldre bleka, slutl. 

 lerfärgade, med dragning i kanelbrunt. 



Skogstrakt, på gräsbev. st., vid väg., h. o. d. 6 — 10. 

 Ryssl.; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, knllrig, äldre platt, trubbig, regelbunden, slutl. 

 bugtbräddad, hinntäckt, i midten urbleknande, äldre torr och n. hinn- 

 lös, 3 — 8 cm. bred; foten ihålig, seg, jemtjock, silkesluden, äldre fin- 

 trådigt strimmig, i toppen hvitnijölig, hvitaktig, shitl. brunaktig, 6 — 8 

 cm. lång, 4 — 8 mm. tjock; slöjan bildande ett ringlikt bälte omkring 

 foten; lamellerna afrundade, tättsittande, tunna, helbräddade, saftlösa, 

 yngre 7, äldre 9 — 12 mm. breda. N. tufvad. Lukten svag, icke 

 obehaglig. — Hehéloma Fr. 



45. In. mesophaea (Fr.) Karst. Hoffm. Icon., t. 6, f. 2. 

 Hatten först kägellik, sedan kuUrig, slutl. platt eller 



nedtryckt, blekt gulröd eller blekaktig, med n. dadelfärgad 

 disk; foten hvitaktig, äldre rostfärgad, i toppen daggig eller 

 pudrad. 



Barrskog., fält, väg., a. h. o. d. Finl.; Skand. 



Hatten n. köttig, klibbig, slät, glatt, sällan i början omkring 

 kanten silkesluden, 3 cm. bred; foten n. pipig, seg, jemutjock, fin- 

 trådig, 6 — 9 cm. lång, 2 — 4 mm. tjock; slöjan tydlig, lätt försvin- 

 nande; lamellerna afrundade eller urnupna, tättsittande, tunna, hel- 

 bräddade, lerfärgade, med dragning åt rostbrunt. — Hehéloma Fr. 



46. In. holophaea (Fr.) Karst. Fr. Icon., t. 113, f. 3. 

 Hatten pucklig, öfverallt mörkt kaffebrun; hyllet stun- 



