471 



dom bildande en mindre väl utbildad, oegentlig ring; foten 



brunaktig, i toppen blek och bar. 



Öppna fält, vid väg., r. Skand. 



Hatten n. köttig, först klocklik, sedan utbredd, med en trubbig 

 puckel, slät, glatt, bar, fuktig, 3 — 4 cm. bred; foten ihålig, jemn- 

 tjock, af hyllets lemningar fintrådig, 4 — 5 cm. lång, 4 — 5 mm. tjock; 

 lamellerna urnupna, rostfärgade. — Hebeloma Fr. 



58. Hebeloma Fr. — Frän- eller Gråskifling. 



1. H. sinapizans Fr. Saund. & Sm., t. 2. 



Hatten kompakt, än enfärgadt lergrå eller blekaktig, 

 än i midten stötande i blekt gulrödt; foten grof, jemntjock, 

 strimmig; lamellerna djupt urnupna, breda. 



Löfskog., på fukt. st., h. o. d. 9. Finl. (Runsala); 



Skand. 



Hatten köttig, först kullrig, sedan platt, m. trubbig, esomoftast 

 bugtbräddad och excentrisk, yngre n. klibbig, slät, glatt, med hvitt 

 kött, 8 — 15 cm. bred; foten styf, n. tät, stundom nedåt afsmalnande 

 till en tappformig rot, fintrådigt strimmig, hvit, i toppen fint hvit- 

 fjällig, 8 — 15 cm. lång, 3 cm. tjock; lamellerna tättsittande, spröda, 

 saftlösa, glanslösa, lerfärgadt kanelbruna. Lukten stark, liknande rät- 

 tikors. Nära beslägtad med följ. 



2. H. crustuliniformis (Bull.) Fr. Sv. Sv., t. 64. 

 BuLL., t. 308, f. 546. — Allmän Frän- eller Gråskifl. 



Hatten glatt, hvitblek eller blekt säraskfärgad, i mid- 

 ten vanl. mörkare; lamellerna smala, smånaggade, efter regn 

 tårstänkta. 



Öppn. fält och skogsluud., på gräsbev. st. a., 7—10. 

 Ryssl.; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, i början kullrig, slutl. platt, trubbig eller med 

 en låg, trubbig puckel, äldre i kanterna vågig och oregelbunden, slät, 



