501 



*** Hatten glatt, hygrofan. 



9. H. coronatum Fr. 



Hatten n. isabellfärgad, med mörkare disk och fläckar, 

 dess kant försedd med hvita, tandlika lämningar efter hyl- 

 let; foten glatt, hvit. 



På rötter af Borassus flahelliformis uti Upsala bota- 

 niska trädgård, m. r. 7. 



Hatten n. hinnaktig, kullrig, äldre utbredd, trubbig, glatt, 6 

 cm. bred; foten pipig, smal, slät, lätt klyfbar, 4 — 6 cm. lång; la- 

 mellerna fastväxta, m. tätt sittande, jeranbreda, umbrabruna, gan- 

 ska smala. 



10. H. subpapillatum Karst. 



Hatten finprickig, mörkt rödbrun, torr hvitaktigt ockra- 

 gul och vanl. skrynklig. 



Gamm. björkved, r. 9, 10. Finl. (Mustiala). 



Hatten köttigt hinnaktig, i början n. klotrund, sedan kullrig, 

 slutl. utbredd, bugtbräddad, glatt, tätt fullsatt med ytterst fina pric- 

 kar, 5 — 6 cm. bred; foten pipig, jemntjock, sidenglänsande, blekak- 

 tig, i toppen strimmig och pudrad, 4 — 6 era. lång, 3 — 5 mm. tjock; 

 slöjan vidhängande hattens kant, snart försvinnande; lamellerna af- 

 rundadt vidfästade, tättsittande, saftlösa, i början bleka eller gulak- 

 tigt bleka, slutl. kaffe- eller umbrabruna; sporerna elliptiska, 5 — 6 

 mmm. långa, omkr. 3 mmm. tjocka. Tufvad. Närmast förvandt 

 med H. appendiculatum. 



11. H. Candolleanum Fr. Saund. & Sm., t. 34. Fl. 

 Dan., t. 774. 



Hatten i början n. dadelbrun, sedan hvitaktig, med n. 

 ockragul disk; foten n. fintrådig; lamellerna i förstone vio- 

 letta, sedan kanelbruna; hyllet vidhängande hattens kant. 



Jord, äfven på multnade trädstubbar, r. 9 — 10. Ryssl. 

 (S:t Petersburg, Sibirien); Finl; Skand. 



Hatten n. köttig, klocklik, slutl. utplattad, trubbig, olikformig. 



