Ifrån dessa regler visade sig dock ofta betylsefulla un- 

 dantag, i det att öfverensstämmelsen ej sällan upphörde. 

 Detta inträffade oftare, ju mera orterna voro skilda från livar- 

 andra. Tidtals kunde en störing vara större på en ort än 

 på en annan, men det motsatta kunde äfven inträffa. 



Emedan den franska vetenskapliga expeditionen på kor- 

 vetten "la Recherche" utfördes 1838 — 39, så erhöll man äf- 

 ven observationer på en del terminsdagar från polartrakterna. 

 Dessa utvisa att öfverensstämmelsen mellan variationerna blif- 

 ver mindre i dessa trakter, ej sällan så ringa att den knap- 

 past mera kan spåras. På samma gång man sålunda vunnit 

 insigt om fenomenet, visade sig nya frågor uppstå, hvilka 

 icke funno sin lösning, en regel, som gäller hvarje slag af 

 naturforskning, ty oändlig som naturens mångfald är, oänd- 

 ligt blifver ock arbetet för dess utforskande. 



Det var en mycket lifiig rörelse ibland vetenskapsmän- 

 nen under den tid det ofvannämnda arbetet utfördes; den 

 spridde sig till alla länder. Intresset stegrades i mycket hög 

 grad, sedan Gauss 1838 publicerat sin vidtberömda matema- 

 tiska teori för jordmagnetismeu. Detta arbete, som säkerli- 

 gen liörer till de bästa, som blifvit frambragta, visar att man, 

 utgående från det enkla antagandet att nord- och sydmagne- 

 tismen är fördelad öfver hela jorden, kan, med tillämpning 

 af elementarlagen för magneters verkan på hvarandra, upp- 

 ställa matematiska formler, hvilka återgifva jordens magne- 

 tiska tillstånd så fullständigt, att man genom dem kan be- 

 räkna den jordmagnetiska kraften till riktning och styrka 

 för hvarje ort. 



Sedan „Magn. Verein" slutat sin verksamhet, visade sig 

 intresset för denna sak uti ui)prättandet af magnetiska ob- 

 servatorier isynnerhet i Ryssland och England. Det är ifrån 

 denna tid, som magnetiska observatoriet i Helsingfors date- 



