59 



som de i början af December af honom vidtagna anordningarne 

 åsyftade. 



Till experimentalfält utsågs det på omkring 20 kilome- 

 ters af stånd från stationen belägna Oratunturi (296 meter 

 öfver kyrkobyn), på hvars högsta topp en „utströnniingsappa- 

 rat" uppfördes. Denna bestod af en naken koppartråd, för- 

 sedd med uppåt rigtade spetsar och utlagd i slingor på isole- 

 rande stöd så att den omfattade en areal af omkr. 900 qvadrat- 

 meter. Från apparaten löpte en isolerad tråd på med isola- 

 torer försedda stolpar ned till bergets fot, vidare genom den 

 i en riskoja uppstälda galvanometern till en i den strax bred- 

 vid befintliga källan nedsatt zinkplåt. Det är tydligt, att om 

 i atmosferen förekomme någon elektrisk urladdning till jor- 

 den, skulle densamma underlättas af apparaten och dess led- 

 ning. Resultatet visar följande af prof. Lemström själf utta- 

 lade ord: „Ifrån den 5 December då apparaten blef färdig 

 iakttogs oftast om aftonen och natten ett gulhvitt ljus, som 

 omgaf denna fjiilltopp under det att något ljus ej syntes från 

 en annan närliggande. Ljuset var mycket varierande uti in- 

 tensitet och ständigt rörligt liksom Hämmande. — — — 

 ( ralvanometern gaf städse ett utslag för en positiv ström från 

 utströmningsapparaten till jorden. Utslaget var mycket va- 

 rierande så att nålparet var i ständig rörelse, under det strcini- 

 men var sluten". Försöken upprepades fiera gånger med 

 samma resultat. 



Fa\ så lycklig utgång eggade till försök på ett gynnsam- 

 mare experimentalfält än som i närheten af stationen stod 

 till förfogande. Prof. Lemström reste derföre i sällskap med 

 hr Granit upp till det nordligare belägna Ivalo, der kronosta- 

 tionen Kultala erbjöd dem herberge. Här kunde apparaten 

 placeras närmare intill stationen än i Sodankylii. Likartade 

 försök som på Oratunturi verkstäldes och kröntes med fram- 



