67 



på det sätt, som sedan ända till observationsårets slut gjorde 

 sig gällande. Under väntan på „före" för resan till Kultala, 

 som tyrärr kunde ske först den 19 December, egnades arbe- 

 tet nästan utan afbrott åt jordströmmarne och den från ut- 

 strömningsapparaten kommande strömmen. Resultatet liäraf 

 var en mera rationel metod för de absoluta mätningarne på 

 dessa nya områden och den vunna erfarenheten kom väl till 

 pass vid metodens vidare utveckling i Kultala. 



Angående jordströmmarne må nämnas att absoluta be- 

 stämningar för dem erhöllos redan på hösten. Genom sam- 

 tidiga observationer af de båda Ost-West-ledningame, hvilk^ 

 voro förskjutna mot hvarandra, erhölls en bekräftelse derpå, 

 att man här hade att göra med en verklig, icke på tillfällig- 

 heter beroende elektrisk ström, som på större områden i likhet 

 med (le magnetiska elementen varierade i det närmaste på 

 samma sätt. Utslagen på de båda för ändamålet använda 

 galvanometrarne visade nämligen en nära nog i minsta detaljer 

 gående öfverensstännnelse på samma gång som strömrigtuingen 

 i de båda ledningarne var den sanmia. Dessa jämförande 

 observationer upprepades senare flere ^gånger och visade 

 städse en liknande öfvereusstämmelse. 



Strömmen från atmosfereu till utströmningsapparaten 

 på Kommattivaara, vanligen ^luftströmmen" kallad, var till en 

 början negativ, men blef senare positiv, hvilken karakter den 

 ock derefter för det mesta bibehöll. Likasom jordströmmarne 

 visade den oftast betydliga variationer, hvilka vid flera till- 

 fällen blefvo så häftiga att de blott med svårighet kunde af- 

 läsas. — Hvad de väntade ljusfenomenen öfver utströmnings- 

 apparaten beträfifar, så visade de sig äfven, ehuru mycket 

 svaga och varierande i intensitet. Oftare angaf spektroskopet 

 dock polarljusreaktion och det äfven vid tillfällen, då icke 

 ens den förut omtalade reaktionen i SSO kunde erhållas. 



