70 



med sina starka variationer ligger inom detta bälte, skulle 

 Kultala redan ligga norr om detsamma. 



Genom sina oftast obetydliga variationer voro jordström- 

 mame här väl egnade för absoluta bestämningar. Variatio- 

 nernas eliminerande, som i Sodankylä åstadkom den största 

 svårigheten, behöfde här ej tagas i betraktande. Följden var 

 ock metodens vidare utvecklande i en rigtning, som åtminstone 

 för strömmar af den art, som de i Kultala, visat sig vara 

 praktisk och med framgång tillämplig. 



Utströmningsapparaterna på olika höjd möjliggjorde ett 

 utförligt studium af elektricitetens fördelning i atmosferen. 

 Denna syntes vara sådan, att den elektromotoriska kraft, som 

 i regeln alstrar en ström uppifrån nedåt, beror af höjdskil- 

 naden mellan de betraktade punkterna, hvilka dock måste 

 vara belägna på ett visst afstånd ifrån jordytan, ty invid denna 

 visade sig ett luftlager, i hvilket den positiva elektriciteten 

 besitter ett maximum af täthet. Härifrån uppåt aftager den 

 sedan till ett minimum för att derpå åter tilltaga. Dessa 

 slutsatser bekräftades ytterligare genom försök, som anstäldes 

 med små rörliga utströmningsapparater. Huru mycken osä- 

 kerhet der än måste förefinnas vid de enskilda observationerna 

 af dylika företeelser i naturen, måste dock af de upprepade 

 försökens samstämmighet slutsatsen i dess hufvuddelar blifva 

 den nyss omtalade. 



Liksom under förra året erbjödo ljusfenomenen öfver 

 apparaterna ett specielt intresse. Den i främsta rummet för 

 dessa afsedda observationskojan erbjöd också ett utmärkt till- 

 fälle, att under längre tider och ofta iakttaga hvad som öfver 

 apparaterna försiggick. Ehuru vinterns hela karaktär var 

 sådan, att några intensivare ljusfenomen ej voro att förvänta, 

 visade de sig dock 2 gånger i form af strålar öfver utström- 

 ningsapparaterna; de svagare diffusa flammorna förekommo 



