78 



Deras nöjen bestodo nästan uteslutande af dans, understundom 

 åtföljd af slagsmål. Instrumental-musik idkades ganska all- 

 mänt d. v. s. de kunde sj^ela på fiol och „hanuri" (dragliar- 

 monika). Var det något oväntadt att här finna skickliga 

 spelmän, så var det ännu mera öfverraskande att höra det 

 nästan alla ståndspersoner voro ifriga anhängare af hih- 

 Imlitismen. Sekten är här ganska utbredd, synnerligen bland 

 de äldre; omkring tredje delen af befolkningen bekände sig 

 till den. 



HihJmliterna eller „c?e troende^ hafva icke till det yttre 

 skiljt sig från statskyrkan. Deras läror hafva mycket gemen- 

 samt med pietismen; så t. ex. ifra de mot dryckenskap och 

 verldsliga nöjen. De hafva sina egna sammankomster om 

 söndagarna och besöka unnantagsvis kyrkan. Detta förkla- 

 rade för oss en gåtfull omständighet. Första söndagen efter vår 

 ankomst gingo tre af oss i kyi'kan och — utgjorde flertalet 

 af församlingen (om presten och klockaren icke räknas med). 

 Utom dessa åhördes predikan nämligen endast af två perso- 

 ner. Tilläggas kan att gudstjenstens längd, livad tiden be- 

 träffar, var i förhållande till åhörareantalet. 



Våra boningar och vakterna. 



Allt efter som arbetet framskred började vi känna oss 

 mera hemmastadda i den nya omgifningen. Våra boningar 

 voro följande : Expeditionens öfverledare, professor Lemström, 

 bodde på Porvari hemman hos forstuppsyningsman Moberg, 

 som var en gammal bekant till honom från hans resa i Lapp- 

 land år 1871. Herrar Biese och Petrelius voro inackorderade 

 på prostgården, der de hade till sin disposition en sal, som 

 äfven tjenstgjordc som expeditionens kanslirum, samt en kam- 

 mare; båda rmnmen voro försedda med snygga möbel. Her- 



