rar Blom"), Dahlström, Granit och Sundman hade sitt qvarter 

 på andra sidan om elfven. midtemot prostgården på Anneberg, 

 der en stor och treflig sal jemte två mindre kamrar voro 

 hyrda för deras räkning. Den ena af dessa kamrar begag- 

 nades ibland såsom mörkt rum för fotografiska ändamål. 



Stationen var belägen på några hundra stegs afstånd 

 från prestgården och stod i telefonförbindelse med Anneberg. 

 Från detta ställe måste man sommartid färdas med båt öf- 

 ver elfven, som här var omkring 80 famnar bred, för att komma 

 till stationen. Det fanns nog en bro, men då denna var nå- 

 got öfver en half kilometer högre upp, så lönade det sig icke 

 att taga denna omväg. Med båt kom man öfver på 8 minuter; 

 om \intern gick det något snabbare öfver isen. Derimot var 

 det från Mobergs omkring 20 minuters väg till stationen. 



Vakterna och deras fördelning har i föregående afdel- 

 iiing blifvit beskrifven. — Dagväkterna gingo bra för sig; 

 nian hade då, isynnerhet under den första tiden talrika hesök 

 af nyfikna åskådare, hvilka med en viss respekt inträdde i 

 de hemlighetsfulla byggnaderna, sedan de föi-st utanför på 

 långt afstånd lemnat sina jernsaker såsom knifvar etc. Med 

 nöje förevisade vi dem inredningen af rummen ocli förklarade 

 användningssättet och betydelsen af de talrika och vackra in- 

 strumenten, öfver hvilka de uttryckte sin högsta förundran. 

 I spektroskopet trodde de sig se norrskensflammorna lysa; 

 registrerapparaten, hvars penna tycktes skrifva af sig sjelf var 

 nog sevärd; men telefonen, „puhekone" var det mest förun- 

 derliga de någonsin hört talas om. Hvar och en ville sjelf 

 öfvertyga sig om riktigheten af de vidunderliga berättelser, 

 som cirkulerade om denna, och önskade själf få höra instru- 



*) Herr Blom tillhörde endast delvis expeditionen; hans vistelse 

 i Sodankylä för botaniskt-fenologiska undersökningar bekostades till 

 största delen af Fauna & Flora sällskapet. 



