80 



meutet tala; och när de funno att ryktet denna gång icke 

 öfverdrifvit, utan strängt hållit sig till sanningen, kunde de 

 länge fördjupa sig i betraktelser öfver den stora visdom, Gud 

 förlänat menniskan. 



Under intressanta samtal som utspunno sig vid dessa 

 besök med allvarliga, tänkande män, hade vi ett utmärkt till- 

 fälle att lära känna befolkningen och dess förhållanden, seder 

 och bruk, liksom också frågor gjordes oss angående samma 

 saker i vårt ^hemland". En fråga som man hörde mången 

 gång upprepas, var: „finues det icke alls högfärdiga herrar 

 der i Helsingfors". Reflexionerna öfver anledningen till en 

 sådan fråga göra sig sjelfva. 



Som sagdt, dagvakterna gingo bra för sig, men nattvak- 

 terna voro ej sällan mycket svåra. Det är icke någon lätt 

 sak att under ett tröttande arbete vaka hela natten och nä- 

 stan oaf brutet göra observationer, hvilka svårt anstränga ögo- 

 nen. Till och med på mellantiderna måste uppmärksamhe- 

 ten vara riktad åt fenomenen i den fria naturen. Ofta hände 

 dock, när himmelen var mulen och norrskenen icke flammade, 

 att man hade en half timme ledigt mellan observationerna. 

 Det gällde då att fördrifva tiden och sömnen på bästa sätt. 

 Först kokades thé, sedan försöktes läsning och brefskrifning, 

 eller och beredde man sig att uppläsa något vid nästa soiré. 

 Snart erfor man likväl att mekaniskt arbete, såsom rengö- 

 ring och reparation af instrument, att ladda patroner, stöpa 

 kulor och dylikt var bland de bästa medel mot sömnen och 

 ledsnaden. 



Ibland hände det vid stormigt väder att temperaturen 

 i observationsrummen sjönk till 0^. Vattnet frös i ämbaret på 

 golfvet och uppe i elektrometer-rcservoaren, oaktadt oafbruten 

 eldning. Ruskighet och köld framkallade en stor lust att slå 

 sig ned framför brasan. Att detta dock icke alltid var råd- 



