89 



Nedstigandet var tröttsamt och skulle varit det ännu 

 mera, om ej Matti varit så tjenstvillig i alla vändningar. 

 Nedkonnie blefvo de något villrådiga om vägen, hvarför Matti 

 sändes att söka hästen och henita honom jämte slädan något 

 närmare. Under väntan härpå utkastades planen för den 

 framtida forskningen, ty en lämpligare fjälltopp än Oratmi- 

 turi fanns ej på nära nejder. Snart infann sig Matti och 

 nu framtogs matsäck och katiepanna, hvilka snart gjorde ut- 

 märkt tjenst invid en flammande brasa. 



Den ursprungliga afsigten var att återvända till Orajärvi 

 by och der söka nattqvarter, men huru de resonnerade, be- 

 slöts att resa hem till kyrkobyn direkte. 



Dessförinnan skulle Kaapelan Matti betalas för sin möda 

 och aftackas. Det var vid detta tillfälle han visade sig i be- 

 sittning af en sällsynt egenskap. 



Sedan professorn förgäfves sökt förmå Matti att säga 

 huru mycket han ville hafva för sitt besvär, räknade han ut 

 att en half dag åtgått och bjöd honom 1 mk 50 penni. Matti 

 vände och tummade pengarna länge och väl och prof. trodde 

 redan att han ämnade begära mera, dä Matti till hans stora 

 förvåning återgaf 50 penni med försäkran att 1 m. var nog. 

 När man betänker att i Mattis fattiga stuga befunno sig hans 

 hustru och fem barn, så kan man lätt föreställa sig den strid, 

 som måste hafva försiggått i hans sinne, innan han kom sig 

 att återlenma dessa 50 penni. Att han återfick dem och tack 

 till påköpet var helt naturligt. — På hemresan, som varade 

 3 timmar, ådrag sig professorn en förkylning, ty vinterpaltån 

 var otillräklig att skydda mot kölden, som undertiden ganska 

 mycket skärpt till. 



