93 



qvist. I många af sångerna deltog den lifvade pnbliken, och 

 spelmannen aflöstes ofta af någon, som idkade samma konst; 

 varnade af orkesterns tilltag på Annel)(>rg. åtnöjde vi oss der- 

 efter med en spelman. — Musiken (dragharmonika) och sången 

 lemnade visst mycket öfrigt att önska, men ingen hade tid 

 att kritisera under den allmänna belåtenheten. Bengaliska 

 eldar afbrändes och raketer uppkastades till stor förundran 

 för dem som icke sett sådat förut. Man måste i sanning 

 vara en „stjärnherre" för att ändra stjärnfallenas lopp! 



Efter intagen qvällsvard, anträddes den tillf(>ljd af vägens 

 beskaffenhet något äfventyrliga återfärden, under hvilken en 

 och annan släda påstods hafva stjelpt fyra, fem gånger. 



Denna väl lyckade fest lemnade hos deltagarena ett sär- 

 deles angenämt minne. Efteråt gjordes ofta besök på det 

 gästfria Siurumaa, likasom vi hade nöjet att se den vänliga 

 familjen på besök hos oss. Säkerligen glömma expeditionens 

 medlemmar aldrig de glada och angenäma stunder de tillbragt 

 i sällskap med Siurumaa folket! 



Jag omnämnde renfrågan i sammanhang med vårt första 

 besök på Siurumaa. Denna sak är i korthet följande. Un- 

 der den senaste tiden har den enkla, ehuru lönande och för 

 hvarje gård betydelsefulla renskötseln gått på ett sorgligt sätt 

 nedåt. I kyrkobyn och dess närmarte omgifning har renarnes 

 antal under decenniet, efter en ungefärlig beräkning minskats 

 med omkring 1000 (tusen!) och en man, bonden G. Saukoski 

 vid Kemijoki, anses ensam hafva förlorat lika mycket. Orsa- 

 kerna till detta onda, som för enkilda varit mycket olyksbrin- 

 gande, äro mångfaldiga, men enhgt gamle, erfarne mäns ut- 

 saga förhåller det sig huf\aulsakligen på följande sätt: 



Om våren måste renarne utsläppas i frihet och äro under 

 sommaren öfverlemnade alldeles åt sig sjelfva. Sodankylä och 

 Kuolajärvi renar vandra, då af gammal vana öfver gränsen 



