95 



Ett godt tillfälle att arbeta för rensakeu erbjödo tings- 

 tiderna i början och i slutet af vintern. Då samlas det mycket 

 folk i kyrkobyn. Alla komma dock ej för att processa ; ty utom 

 domaren, besökes orten vanligen då af provincial-läkaren och 

 kronofogden, livilka liksom domaren äro bosatta i Kittilä. Vi 

 gladde oss mycket åt denna tid, och i synnerhet att göra be- 

 kantskap med häradshöfding Hjelt och doktor Jahnsson, hvilka 

 visserligen nyligen flyttat upp till Lappmarken, men likväl 

 redan hunnit under sina fåtahga och korta besök vinna folkets 

 förtroende, hvilket tyvärr icke är fallet öfverallt i Lappland. 

 Sedan presentationen försiggått på stationen, bjödo vi 

 dessa två herrar till Anneberg. De långa qvällarna började 

 kännas enformiga, hvarföre det var ett stort nöje att utbyta 

 tankar med bildadt folk och gentlemän, ty expeditionens med- 

 lemmar började kunna hvarandra utantill. Det blef för oss 

 en njutningsfull afton. Lifvade tal aflöste hvarandra och 

 understundom uttalade sig glädjen uti sång. Den natten 

 råkade det vara undertecknads tur att sköta om vakten; un- 

 der den lediga halftimmen sprang jag öfver till Anneberg, 

 hvarest jag under en qvart timme kunde deltaga i glädjen. 

 Kamraterna fingo dock medömkan med min belägenhet och 

 gingo turvis i vakt för mig, så att jag sålunda fick flera tim- 

 mar å råd vara närvarande. 



Många gånger efteråt hafva kamraterna aflöst mig under 

 natten, men aldrig har en nattvakt förekommit mig så kort 

 som denna, hvarken då norrskens flammorna oupphörligt 

 spelade på himmelen eller då mitt öra under de ljusnande 

 vårnätterna förtjustes af sångfoglarnes fröjdefulla qvitter eller 

 då midsommarns majestätiska midnatts sol förvandlade natten 

 till dag. 



Det var ledsamt att professor Lemstöm icke kunde vara 

 Daed om denna glada afton; han skulle säkerligen mest be- 



