104 



hvars spår de lätt tappade. Den rikliga tillgången gjorde 

 dock att man aldrig återvände med tom jagtväska. 



I Angusti börjar liöbergningen. Det är en bråd tid, då 

 alla, män, qvinnor och barn måste deltaga i arbetet. De 

 vidsträckta ofta milslånga ängarne äro för det mesta belägna 

 vid elfstränderna, ibland flere mil aflägset från gården. De 

 årliga öfversvämningarna göra dem mycket fruktbara, ty 

 oaktadt liögst litet arbete nedlägges på ängarna för att be- 

 fria dem från de skadliga stora tufvorna, är dock afkastnin- 

 gen ganska god. 



Boskapsskötseln är mycket betydelsefull och har en 

 framtid för sig. Redan nu exporteras från Sodankylä stora 

 qvantiteter smör, mest till Norge, men äfven till Kemi och 

 Torneå. Transporten till Bottniska viken är möjlig endast 

 från södra delen af socknen, men såväl kyrkobyn som norrut 

 belägna byar och gårdar äro tvungne att släpa sitt smör till 

 Ishafskusten, till de norska städerna Wadsö och Alten, der 

 varan stundom betingade sig något bättre pris, men ofta få 

 säljarena vara nöjda med det som norrmännen bjuda. 



Annat blefve förhållandet om forsarna Orakoski och 

 Porttikoski skulle göras farbara. Detta skulle lätt åstadkom- 

 mas med några skålpund krut och hela sträckan från Sodan- 

 kylä kyrka till Kemiträsk skulle kunna rensas och göras far- 

 bar äfven för de största båtar med eu utgift af några hundra 

 högst 1,000 mark. I betraktande af de stora fördelarna detta 

 skulle medföra i alla hänseenden, är denna summa högst obe- 

 tydlig. Det afskilda „Lappland" skulle derigenom betydligt 

 närmas till „Finland". 



Så förflöt sommaren. Hr Sundman hade rest bort i 

 Juni, hr Granit hade begifvit sig till Kultala och den 1 Sep- 

 tember reste herrar Dahlström och Eurén bort. Nu voro 

 qvar endast Biese, Blom och undertecknad. Ovant kändes 



