128 



en synnerlig färdighet i att tillreda alla läckerheter vid nuo- 

 tion*) och stockelden i skogen; i honom egde vi sålunda en 

 skicklig kock. Om Olh utvecklade stor skicklighet vid matens 

 tillredning, svängde Kaapelan Matti åter sin yxe desto snab- 

 bare och hans skarpa blick utsåg inom kort ett till nuotio- 

 virke lämpligt furaträd; snabbt gjorde han upp eld och i ett 

 nu var lägerplatsen i skogen färdig. 



Under det kaffet ännu kokades och dracks i Sattanen, 

 begynte man redan ordna och fastbinda de medförda lådorna 

 och påsarne uti lastpulkorna, och snart befann sig äfven eu- 

 hvar af de resande i sin körpulka och tåget sattes i rörelse 

 i full fart rakt imot norr utmed Kitinens isbälte. I början 

 af en resa är renen vanligtvis mycket yster och istadig samt 

 förskaffar en ovan körare många obehag, isynnerhet kuller- 

 byttor. Snart lugnar den sig likväl och vänjer sig så små- 

 ningom vid färden, tills den slutligen lunkar långa sträckor 

 uti samma jämna takt. Många små finter har den ovane 

 köraren att lägga märke till vid åkning med ren och pulka, 

 innan allt går sin jämna gång. För detta iindamål erbjuda 

 färderne längs de jämna elfstränderna god öfning. Gäller det 

 att resa öfver branta stupande elfstränder, så har det sina 

 svårigheter att hållas i pulkan; man får då oftast följa 

 med utanför densamma åkande på skörtena af jjpesken", hvil- 

 ket kallas att köra med läderpulka. Detta är dock vida bättre 

 än om donen råka i olag, eller körremmen lossar så att re- 

 nen slipper lös, ty då ilar den af så långt vägen räcker. — 

 Då man vunnit en sådan färdighet att man ej alltför ofta be- 

 höfver begagna sig af läderpulkan, är åkning med ren ett 

 ganska trefligt sätt att färdas. Isynnerhet är detta fallet i 

 skogsmarker; ty på samma gång som renen förstår att med sina 



*) Nuotio skildras utförligt i VII afdelniogen. 



