131 



sed utan afseende. Lantalaiset *) beskylla de stackars Lap- 

 panie härför. De förra skulle kantänka gerna efterlemna äf- 

 ven mycket ved, men vinsten liäraf vore ringa, ty någon lapp 

 kunde ju händelsevis komma efteråt, och så uppbränner han 

 all ved — ty lappen har alltid god tid — samt reser derpå 

 sin väg utan att lemna några spår efter sig. 



Vaulojärvi stugan är byggd på ett mycket lämpligt ställe; 

 der tinnes brännved i närheten, äfvensom renmossa och det 

 bästa af allt, bakom stugan framqväller en klar källa. Detta 

 är ju ock allt, hvad en resande nödvändigt behöfver vid sitt 

 hviloläger. 



Sedan vi tillbragt en stund framför spiselden, slängde 

 vi åter körremmeu öfver renens rygg och foro i väg. Vår 

 färd gick nu fram öfver Maanselkäs sandåsar, hvilka i dessa 

 trakter benämnas Vaulokankaat. Just då vi kommit öfver grän- 

 sen emellan Sodankylä och Inari, syntes i fjärran tre snöhvita 

 fjäll, hvilkas namn vår vägvisare ej med säkerhet kände; dock 

 trodde han sig veta att det mellersta var Pietarintuuturi, må- 

 let för vår resa, I detta fjäll skulle vi framdeles haft ett yp- 

 perligt vägmärke, men som vägen gick in i skogen, försvann 

 äfven fjället ur vår åsyn, och nu återstod oss allenast 

 den omtalta uthuggningen för att ej komma vilse. Sedan 

 vi färdats öfver Kyläjoki, förirrade sig vägvisaren åter från 

 den rätta rigtningen, och det begynte redan att kännas be- 

 kymmersamt, emedan vi möjligen måste stanna ännu en natt 

 i skogen endast en mil ifrån Kultala. Matti såg sig redan 

 omkring efter passliga furuträd till stockeld, men efter två 

 timmars oförtrutet s()kande funno vi lyckligtvis den rätta vä- 

 gen, och blefvo befriade ifrån missödet att tillbringa julaf- 

 tonen vid nuotion midt i skogen. 



*) Finnarne i de nordliga trakterna, hvilka bruka jorden, benäm- 

 nas sålunda af lapparne, emedan de bruka spilluing (lanta) på sina åkrar. 



