135 



des liksom i full blomstring. Då vi kl. 1 eft. m. i skogen 

 uppgjorde eld, framträdde föremålen vid denna trollska belys- 

 ning i obeskriflig skönhet. Det var som om allt varit klädt 

 i finaste spets-tyll och derunder antagit former af de mest 

 olika och mest bizarra slag. Först följande dag vandrade 

 vi upp till bergets spets, hvilken endast befann sig 3 verst 

 ifrån stationen rakt åt norr, men höjer sig ungefär 1,200 fot 

 öfven Kultala dal. Gerna hade vi länge betraktat den vid- 

 sträckta och egendomliga utsigten, då vi nu engång stodo på 

 Pietaritunturi, hvilken är liksom en hufvudman och vakt för 

 ett stort antal fjällryggar, men de isande vindflägtarna hvilka 

 nästan alltid råda på höjderna, tvungo oss att skyndsamt 

 lägga hand vid arbetet. Redan vid 20" köld på en hög fjäll- 

 spets tränger sig blåsten genom merg och ben. 



Sedan en tillräcklig mängd träd blifvit släpad från den 

 nära beliigna dalen, tillrustades apparaten för de tillärnade 

 försöken. Stolpar inslogos i jorden och på dem inpassades 

 isolatorer, vid hvilka åter en med små spetsar försedd tjock 

 koppartråd fästes. Stolparne voro så stälda, att tråden sling- 

 rade sig i spiral form ; spetsarne befunno sig på ungefär 1 V2 

 meters afstånd ifrån hvarandra. Från denna apparat leddes 

 en koppartråd ned till den omkring 600 fot lägre belägna 

 dalen. I skogen bygdes en riskoja, hvarest de för den elek- 

 triska luftströmmens undersökning erforderliga instrumenten 

 uppstäldes. 



Den 29 December, då vi åter voro vid riskojan, för att 

 fortsätta våra undersökningar, sågo vi på Pietarintunturi en 

 hög ljusstråle uppstiga, just ifrån den omnämnda apparaten. 

 (Se planchen). Strålens ljusaste del tyktes vara närmast jor- 

 den, derifrån den småningom uppåt blef allt otydligare. Några 

 andra norrskensformer, förutom den vanliga norrskensbågen, 

 syntes ej på fästet och icke heller denna stod i något sam- 



