142 



mar. Något rikare djurlif kunde man icke ens vänta sig. 

 Vargar, räfvar, filfrasar och liarar sökte sig väl sin tysta stig 

 i natten genom skogen, men under dagens lopp syntes knap- 

 past ett lefvande väsende. Endast fjällripan gjorde nästan 

 hvarje moi^on ett besök i grannskapet. 



Här långt borta från hela den civiliserade verlden skulle 

 vår expedition utföra sitt uppdrag. Med ett icke litet intresse 

 besigtigade vi morgonen efter vår ankomst stationsorten och 

 dess små byggnader, hvilka blifvit uppförda på en afsats af 

 strand-sluttningen. Det blifvande corps de logis bestod af 

 sal, tre rum och kök. De hade alla likasom stationens öfriga 

 byggnader under hösten blifvit något reparerade. Sålunda 

 hade i tvenne rum golfven delvis omlagts, de öfriga hade 

 försetts med dylika af tilltrampad lera. Alla väggar hade om- 

 sorgsfullt drifvits och äfven eldstäderna hade måst muras om, 

 några helt och hållet; för utförandet hade man varit nödsa- 

 kad tillgripa gråstens-flisor. Dessa arbeten hade lierr Granit 

 låtit verkställa under hösten och med oväntadt små kostna- 

 der sålunda gjort rummen beboehga, såsom vi till vår fägnad 

 fingo höra af tjänarena, hvilka redan en tid vistats på stället 

 och försökt ställa alt trefligt för oss. Någon synnerlig kom- 

 fort kunde uaturhgtvis ej komma i fråga. Möbleringen in- 

 skränkte sig till några stolar och bord. 



Ett magasin, beläget helt nära intill hufvudbyggnaden 

 hade bhfvit inrättadt till observatorium. Ny eldstad, nytt golf 

 med flera mindre reparationer hade tarfvats äfven här. 



Slutligen måste äfven badstugan här omnämnas. Den 

 tronade på elfbranten och spelade en ingalunda ovigtig roll. 

 Hvarje lördagsqväll anlitades den troget och bidrog mäktigt 

 till att hålla lifskrafterna vid vigör. Den lilla förkylning, 

 man stundom ådrog sig under dessa badstugufärder, häfdes 

 oftast ganska lätt med någonting invärtes värmande. Det 



