146 



raetallskifvan fastnade vid induktions-magneterna. Detta be- 

 rodde på jordströmmarnes stora styrka i dessa trakter, så 

 förklarade åtminstone vi fenomenet. 



Det var sällsamma aftnar dessa norrskensvakter deruppe 

 på fjället. Medan stationskarleu, som nästan alltid medföljde, 

 sysslade inne i vaktkojan, gjorde observatorn först med blotta 

 ögat derefter med spektroskopet iakttagelser på norrskenet 

 och möjligen inträtfande ljusföreteelser öfver utströmningsap- 

 paraterna på Pietarintunturi. Då och då begaf han sig in i 

 kojan för att värma sig vid den i kaminen uppgjorda elden 

 eller för att göra heder åt det af stationskarlen tillredda teet. 

 Mestadels förflöt vakten under denna på vackra norrsken fat- 

 tiga vinter utan att något anmärkningsvärdt passerade. Stun- 

 dom betäcktes himmelen af moln, och stormen for hvinande 

 fram genom trädens kronor. Man kände sig nästan hemsk 

 till mods häruppe och begaf sig gerna ned i dalen, derifrån, 

 då man nalkades strandsluttningen, det vänligt tindrande lju- 

 set syntes bjuda en hjärtligt välkommen hem. 



Alla aftnar voro dock icke sådana. Stundom kastade 

 månen sitt bleka förtrollande sken öfver den kringliggande 

 nejden. Nästan öfverallt vid horizonten syntes fjällen resa 

 sina snöhölj da kammar. Träden kastade fantastiska skuggor 

 på det livita snötäcket. Och öfver allt detta ett norrsken, som i 

 lifliga, oändligt växlande formationer skiftande i nästan alla regn- 

 bågens färger, från blodrödt till skärt ljusgrönt, utbredde sig på 

 den stjärnklara azurblå himmelen. Man stod der alldeles be- 

 tagen af detta utomordentligt sköna skådespel och omedvetet 

 rycktes man bort i fantasiernas verld. 



Det var dock ej tid att länge hängifva sig åt dessa 

 tankar. Tillfället måste begagnas, för att om möjligt göra 

 bestämningar på norrskenets höjd eller för att från tvänne 

 skibUi orter erhålla samtidiga observationer på Ijusföreteel- 



