16 



V. Seleroderma (Pers.) Fr. Syst. myc. III, p. 44. 

 Tul. Ann. se. nat. 1843, ser. II, tom. XVII, p. 5. 



Peridiet klotrundt, med eller utan fot, tjockt, segt, lä- 

 derartadt, vanligen rutigt fårad, vid basen rotslående, slut- 

 ligen upptill oregelbundet sönderbristande. Kamrarne run- 

 dadt kantiga, helt och hållet uppfyllda med sporbildande 

 väfnad. Sporerna klotrunda, besatta med vårtlika taggar, 

 svartblåa eller bruna. 



13. Sel. verrucosum (Bull.) Pers. Syn. p. 154. 



Syn. Lycoperdon verrucosum Bull. Champ. p. 157, t. 24. 

 Lycoperdon aurantium Linn. Syst. Veg. I, 5, p. 



1019. 

 Lycoperdon polyrhizon Gmel. Syst. nat. Linn. II, 



p. 1464. Batsch. Elench., p. 147. 

 Lycoperdon defossum Batsch. Elench. fung. Cont. 



II, p. 126, f. 229. 

 Lycoperdon cervinum Bolt. Fung. t. 116. 

 Lycoperdon tessidatum Schum. Flor. Saell. II, p. 



191. 

 Seleroderma aurantium Pers. Syn. p. 153. 

 Seleroderma citrinimi Pers. Syn. p. 153. 

 Seleroderma vulgäre Fr. Syst. myc. III p. 46. 



Casp. Triiffeln in Preussen, p. 26, f. 48—52. 



Seleroderma hovista Fr. Syst. myc. III, p. 48. 



Karst. Myc. Fenn. II, p. 363. 



Peridiet klotrundt eller rundadt, n. plattadt, med eller 



utan fot, upptill ofta rutigt fåradt eller vårtigt, smutshvitt med 



brunaktiga rutor, 2—5 cm. i diam. Sporraassan i början 



blåsvart, sedan grågrönaktigt brun. Sporerna klotrunda, 



med n. niittecknad yta och 16—30, spetsiga eller trubbiga, 



