297 



Gamla stauini. af alm och al, m. r. (Helsingfors i bo- 

 taniska trädgården: W. Nyländer). Winter. 



862. Bj. tephroleuca (Fr.) Karst. Ilattsv. II, p. 35. 



Syn. Polijporus tephroleucus Rostk. Pilz. Deutsclil. t. 26. 

 Förmiiltn. tvä, m. i-. (Åbo; Tammela). 



863. Bj. subsericella Karst. Fung. Feun. atqve Sibir. 

 (Mcdd. af Soc. pro Faun. et Flor. Fenn., 11: 1884, 

 p. 136). 



Hatten köttigt seg, tunn, half, af olika form, oregelbun- 

 den, understundom afsmalnande mot basen, plattad, fint silkes- 

 luden, mot basen stundom i början n. luden, med otydliga, 

 koncentriska fåror, hvit, här och der (vid beröring) brunröd- 

 tiäckig, med teml. hvass kant, omkr. 2 mm. bred. Porerna 

 n. kantiga, grunda, likformiga, små, hvita, med tunna, hvass- 

 kantade och fintandade mellanväggar. 



På gammal ved i växthusen i botaniska trädgården i 

 Helsingfors: Edw. Wainio. 



Tufvad eller ensam. Smaken n. bitter. Beslägtad med 

 Bj. alba (Huds.) 



864. Bj. pallescens Fr. Karst. Ilattsv. II, p. 36. 



Torra stamni. och gren. af löftr., h. o. d. (Nyl. — Lapl. 

 [Soukelo]). 



Sporerna äggrundt atlånga, 6 mnnn. långa enligt Quélet 

 Ass. Franc-. 1883, p. 5. 



865. Bj. sqvalens Karst. Symb. ad myc. Fenn. XVIII 

 (Medd. af Soc. pro Faun. et Flor. Fenn., 14: 1887, 

 p. 79). 



