II 



början af 1880-talet gifvits af J. Välfrey, Hugues de Lionne 

 et ses ambassades eu Espagne et eu Allemagne. samt M. 

 Chéruel, Histoire du ministére de Mazariu, lade Joachim i 

 sin ofvanuämda publikation en sammanfattande karakteri- 

 stik af Mazarins politik beträffande den. Ar 1890 fogade slut- 

 ligen A. F. Pribram i Sitzungsberichte der kais. Academie 

 der Wissenschaften (Wien) på grund af material i arki- 

 vet i Paris viktiga kompletterande och korrigerande bidrag 

 till senare nämda författares framställning, jämte det han 

 äfven i öfrigt förfullstäudigade den tidigare historiken om 

 fihenförbundets uppkomst. 



Sverges insats på det område, hvilket ofvanuämda 

 författare gjort till sin uppgift att belysa, har ännu icke 

 blifvit klargjord. Hvad nämligen Pufendorf, Commenta- 

 riorum de rebus Suecicis libri XXVI och De rebus a Carolo 

 Gustavo gestis (1686 96) samt T. A. Säve i sin afhandling 

 Kejsarevalet i Frankfurt 1657 — 58 (1869) i sådant afseende 

 meddela, fyller icke berättigade anspråk på en sakeulig och 

 uttömmande behandling af ämnet. Af tidigare nämda spe- 

 cialforskare har det svenska riksarkivet alls icke anlitats. 



De federativa rörelserna i Tyskland och de förhand- 

 lingar, som knyta sig till dem, hafva emellertid i Sverges 

 historia ett betydande och säreget intresse. De spela in 

 på alla områden af dess tyska politik och blifva, utan att 

 regeringen afsåg det, i dess förhållande till en stor del af 

 rikets furstar det enda integrerande under decenniet efter 

 westfaliska freden. De erbjödo rikt tillfälle för främjande 

 af de syften, som Sverge fullföljt under 30-äriga kriget och 

 westfaliska fredskongressen. De trycka slutligen sin prägel 

 jämväl på de diplomatiska förbindelserna mellan Sverge 

 och Frankrike, h vilka på det närmaste knyta sig till dem. 

 En redogörelse för den svenska regeringens politik i för- 



