14 



riksärkekanslefn x ), redogöra för Österrikes stämplingar med 

 alla Sverges nabor, påminna dem, om att de voro garanter 

 af freden samt mana dem och rikets ständer öfver hufvud till 

 sådana mått och steg, som skulle förebygga, att Sverges 

 och ständernas „goda korrespondens skulle irras" 2 ). 



Icke blott „de båda kronorna", utan samtliga deltagare 

 i underhandlingen om Rheualliansen voro emellertid lifligt 

 intresserade i valfrågan. Ej mindre än tre af rikets kur- 

 furstar voro ju medlemmar af den allians, som afslutits i Frank- 

 furt 1655. En af deltagarne i Frankfurt-förbundet, Filip 

 Wilhelm af Neuburg, var t. o. m. en af de många preten- 

 denterna till kejsarkronan. 



Den mest i ögonen fallande rollen vid valet af alla 

 rikets furstar tillföll dock helt naturligt kurfursten af Mainz. 

 Hans position såsom rikets ärkekansler stälde honom under 

 ett interregnum i händelsernas midt, äfven om han icke 

 hade det slutliga afgörandet i sin hand. Och Johan Filip 

 fullföljde under valförhandlingarna oaflåtligt samma mål. 

 som han städse arbetat för: att gifva förhållandena i riket 

 en gestaltning, genom hvilken freden skulle befästas och 

 den mainziska politiken få en så vidt möjligt inflytelserik 

 roll i Tyskland och Europa. Altså ett bundet kejsardöme 



') Därjämte äfven härtågen af Wiirtemberg. 



-) E. E. — Sn. 21, 24 april 1657, maj (odat.), icke såsom Säve, 

 19 not 1 anger, daterad 31 maj, E. E. — B. 21, 27 april, koncep- 

 terna till E. E. 21 april 1657 (bland koncepterna i april 1655). E. E. 

 Bielke 13 maj 1657, E. E. — Schlippenbach 14, 26 april, delvis 

 analyserade hos Säve, Jfr. Pufendorf, Carol. Gkist. IV. § 41 fl*. 

 Genom det brandenburgska sändebudet Dobrczenski och personligen 

 genom bref försöker körningen bearbeta Fredrik Wilhelm. E. E. 

 - kurf. af Brandenburg 26 april 1657, E. E. — Nicolai och Bohle 

 25 april 1657, E. E. — J. O. 27 april 1657. [A. S .] 



