17 



order blef detta Oxenstiernas råd, hvilket ju gaf uttryck åt 

 Snoilskys egen uppfattning, rättesnöret för lians handlings- 

 sätt *). 



Långt innan konferenserna upptogos, har emellertid 

 den föreställning Snoilsky tidigare bildat sig om de alli- 

 erade och deras förbund i någon mån modifierats. Eedan 

 deras förnyade närmelseförsök till Nederländerna synas 

 hafva ingifvit honom icke ringa betänkligheter 2 ). Visser- 

 ligen hade man äfven på mainziskt håll låtit förstå, reflekterar 

 han, att kurfursten gärna såge, det så många stäuder som 

 möjligt skulle inträda i förbundet, ty därigenom skulle man 

 ändtligen komma till en värklig garanti af freden i det 

 Eomerska riket. Men om också den allians man förenade 

 med Generalstaterna afsåg ett sådant syfte, det ansåg han 

 sig böra lämna därhän. I senare hälften af maj uttalar 

 han farhågan, att de allierade kanske icke voro benägna 

 att intaga äfven Pommern i sitt förbund, utan afsågo endast 

 Bremen och Verden 3 ). Kort därpå i juni får han ny an- 

 ledning att gifva uttryck åt sina betänkligheter. Han har 



zu bringen, Jm gleich auff was fur provincien man eigentlich von 

 sagten höchstermelten Königl-Mtt ziele, wie nicht weniger ratione 

 Brandenburg und ob auch desseits Giilich, Cleve und Bergen mit 

 eingeschlossen werden". J. O. — Sn. 18 maj 1657. [A. S ] 



v ) „Ich werde Jmmittelst zwar nicht unterlassen . . . nach 

 Ereugneter gelegenheit wegen Ew, Königl. Maijtt mich also 

 darbeij zn bezeugen, dass deroselben gnädigstes belieben zu diesser 

 Sach darauss abzunehmen" . . . Sn. — K. M. 9 maj 1657. [A. S.] 



2 ) ... „was fur intentiones hierunter verborgen, und wohin 

 eijgentlich damit gezilt werde? soll etwa nach der Hand sich 

 mehrers aiissern" ; . . . Sn. — K. M. 28 mars 1657. [A. S.] 



3 J Sn. — K. M. 9 maj 1657. [A. S.] Det är möjligen denna 

 förhåga — ty Sn:s bref till konungen gingo i kopia till J. O. — , 

 som föranledt den sistnämdes ofvan not 3 aftrykta uppmaning. 



2 



