31 



lands och Europas fred. Hvad de allierade mest fruktade 

 i fråga om alliansens utvidgning var, att de genom den 

 samma skulle indragas i Sverges och Brandenburgs krig 

 med utländska makter. Braunschweig och Kassel hade å 

 sin sida hvarken resurser eller böjelse att göra sig solida- 

 riska med konungen och kurfursten i deras storpolitik. De 

 liineburgska statsmännen hoppades tvärtom just genom al- 

 liansen varda förskonade för de faror, som hotade furste- 

 huset och riket nu och i framtiden 1 ). Så förefans en vidt- 

 gående differens mellan den svenska konungens uppfattning- 

 om det blifvande förbundets villkor och ändamål och de 

 öfriga intressenternas. Försöken att lösa den samma är 

 det grundväsentliga i de följande förhandlingarna, för så 

 vidt de gälla frågan om Sverges inträde 2 ). 



Enligt tidigare öfverenskommelse skulle förhandlingarna 

 börja den 27 eller 28 juni. Till plats för dem hade man 

 efter någon tvekan valt Frankfurt 3 ). Men först i början 

 af juli inträifade de braunschweigska sändebuden på sin 

 ditresa i Kassel, där ännu en gång förberedande aftal 

 träffades angående de viktiga frågor, som skulle eller kunde 



x ) Angående furstehusens, särskildt braunschweigarnas ställ- 

 ning till frågan om alliansförpliktelsens giltighet beträffande „frenide 

 Sachen u. Motus" se Joachim, 197, 205, 209. 



2 ) Samma differens som mellan de allierade och Sverge före- 

 fans ursprungligen äfven mellan dem och Brandenburg, ehuru en- 

 dast formelt. Fredrik Wilhelm förutsatte visserligen såsom ett af 

 villkoren för sitt inträde rättighet till de allierades understöd mot 

 Polen (Joachim, 237-38, 262, jfr. ofvan II. 22). Men kurfursten 

 stod öfver hufvud tanken på ett närmande till de allierade betydligt 

 fjärmare än Karl Gustaf. Eedan i slutet af augusti slöt' han för 

 öfrigt sitt officiella vapenstillestånd med Polen (se härom nedan). 

 UrJc. u. Acten, VIII. 215, Pribram, Berichte Lisolas, 318 ff. 



3 ) Joachim, 194, 196, 199, 203—04. 



