32 



förefalla till behandling. Först den 10 juli anlände sålunda 

 braunschweigarna och tre dagar senare de kasselska till 

 den gemensamma mötesplatsen. Representanterna för de 

 andliga kurfurstarna hade då redan samtliga infunnet sig. 



Fullmäktige för det brauuschweigska furstehuset voro 

 Polykarpus Heyland för Wolfenbuttel, Otto Johan Witte 

 för Celle samt Otto Otto v. Mauderode för Hannover; 

 ledare för ambassaden var kausler Schwartzkopf. Landt- 

 grefven företräddes vid förhandlingarna af Adolf v. Krosigk 

 och Sebastian Zobell. De allierades representanter voro för 

 kurfursten af Mainz Johan v. Vorburg och Sebastian Meel, 

 för kurfursten af Köln Johan Aldenhoven och för kurfursten 

 af Trier Johan Buschmann. Såsom befullmäktigade för 

 biskopen af Miinster fungerade Mattias Korfi-Schmiesing och 

 Johan Bisping, för pfalzgrefven Johan v. Weschpfennig. 

 Franz v. Giese och Henrik Schnell 1 ). Kurfursten af Brau- 

 denburg uppdrog till en början Johan Portmann att såsom 

 sitt sändebud deltaga i förhandlingarna, men anförtrodde 

 senare nämda kommission åt Baban v. Canstein 2 ). Hvarken 

 Canstein eller Snoilsk3 T var emellertid vederbörligen legiti- 

 merad. Den förre kunde hänvisa endast till ett general- 

 kreditiv, i hvilket alliansen alls icke omnämdes, och den 

 fullmakt Karl Gustaf utfärdat för Snoilsky den 29 juni 

 inträffade först långt efter det de sist ankomna represen- 

 tanterna hållit sitt intåg i Frankfurt. 



I förhållandet mellan de inviterade tyska furstehusen 

 samt Sverge och Brandenburg spåras, i öfverensstämmelse 

 med livad som redan långt tidigare varit fallet, redan från 

 förhandlingarnas begynnelse en större intimitet mellan de 



») Joachim. 20-i, 209, 210. 

 '-) Joachim, 230, 235. 



