38 



han mottog af de allierades hållning var altjämt föga till- 

 fredsställande. Hans tidigare förmodan, att Karl Gustaf i 

 sin egenskap af tysk riksfurste knappast skulle inneslutas 

 obetingadt i förbundet, hade ytterligare befästs. En tid 

 trodde han redan, att någon öfverenskommelse öfver hufvud 

 taget alls icke skulle kunna fås till stånd, och att sålunda 

 hela det planerade förbundet skulle gå om intet *). Han 

 tykte sig märka, att de förbundne hälst velat hafva sin 

 deklaration af den 21 februari, där de biföllo de inviterades 

 förslag, att inbjudning skulle riktas till Sverge och Brau- 

 denburg, ogjord. Skulle förbundet alls blifva af, reflekte- 

 rar han, så var det nog hufvudsakligen, för att kurfursten 

 af Mainz, som med så ståtliga skäl öfvertalat de andra till 

 alliansen, numera „för skams skull icke kunde vända så 

 hastigt om" 2 ). 



Den formel, genom hvilken Johan Filip och hans med- 

 allierade i den blifvande förbundstraktaten ämnade säker- 

 ställa sig för inblandning i konungens och kurfurstens krig, 

 varierades af ryktet på de mest olika sätt. Än hette det, 

 att Sverge och Brandenburg skulle intagas i alliansen „ra- 

 tione dero angränzenden Landen" 3 ) — förmodligen för de 



*) Sn. - K. M. 8, 22 aug. 1657. [A. S.] 



2 ) „Chur Mairitz, welche hiebevor diesses werck so hefftig 

 getriben, unndt die andere Geijstliche Churfiirsten sonderlich Chur 

 Cölln mit so stattlichen aussfiihrlichen rationibus dartzu persuadirt, 

 dass Sie in die admission Ew. Königl. Mtt unndt Chur. Brande- 

 burg consentirt, kan anietzo schandeuhalber nicht so plåt wider 

 umbkehren, hat dahero gegen Mr Gravell gesagt, dass Er seines 

 theils noch beij seiner Meinung diss falss verbliebe, die iibrige 

 Catholische vereinigte herren Chur-undt Fursten aber förchteten 

 sich in den Dänischen Krieg mit eingeflochten zu werden". Sn. — 

 K. M. 1 aug. 1657. [A. S.] 



3 ) Sn. - K. M. 8 aug. 1657. [A. S.] 



