41 



Biörenklou skulle i förening- med de franska sändebuden 

 förmå ständerna att ovillkorligen och effektivt förhindra 

 konungen af Böhmen af Ungern att vidare „ledera" kronorna 

 och tvinga honom att gifva dem „för uudfangna torter" 

 Tillbörlig satisfaktion 1 ). 



1 1 K R. - B. 7, 20, 24 juli, 20 aug., 1, 9 sept. 1657. [A. S.f 

 Konungens kraf på garantin mot Österrike gälde hufvudsakligen 

 för ett eventuelt anfall af nämda makt på Sverges besittningar i 

 Tyskland. Men jämväl Österrikes infall i Polen och offensiv mot 

 den svenska styrkan därstädes var enligt K. G:s uppfattning en 

 kränkning af westfaliska freden, „Tij", lydde motiveringen, „emillan 

 oss och Keij såren ähr een ewigh fred både inne och uthan om 

 Komiske Rijket sluten" . . . (K. K, — Fleetwood 29 juli, — Courtin 

 21 juli 1657. [A. S.] Österrike hade därjämte börjat kriget ,,incon- 

 sultis Statibus Imperij och contra Instrumenti Pacis Articulum 

 VIII", som vid eventuell krigsförklaring förutsatte ständernas bifall. 



Det är själffallet, att konungens bearbetning hos ständerna 

 motsvarades af en lika liflig på danskt och österrikiskt håll, i svn- 

 nerhet på österrikiskt, emedan man jämväl i Wien på det noggran- 

 naste vaktade sig (orsaken se längre ned) att genom förvecklingarna 

 i Polen och det danska kriget låta förleda si,a,- till en effektiv kränk- 

 ning af fredsslutet (se härom bl. a. Fridericia, 250, samt det rika 

 materialet hos Pribram, Berichte Lisolas). Ur den motivering, 

 som användes för att rättfärdiga det österrikiska infallet i Polen 

 må anföras: Att också Polen var „in specie" inbegripet iden tyska 

 freden, att de svenska trupperna från Polen infallit öfver gränsen 

 i Schlesien och sålunda tvungit Österrike till motvärn, att man i 

 Wien hade kännedom om, att det vore K. G:s afsikt att göra ända 

 pä Polen och understödd af Frankrike flytta „sedem belli" i arflän- 

 derna, att genom Polens undergång Tyskland skulle råka i fara, 

 sä mycket mer som K. G. äggat jämväl Porten och Rakoczv till 

 krig o. s. v. (Volmars föredrag för kurf. af Pfalz, Sn. — K. M. 4, 

 B. — K. M. 25 juli bil.). Närmare motiveras Österrikes inskridande 

 i de talrika flygskrifterna, bland hvilka ma anföras: „Ursachen 

 warumb die Königl. Majest, zu Hunc,'. und Boheimb verursai het 



