45 



braunschweigska och kasselska anträda förhandlingarna, men 

 borde man dock ställa sä, att Brandenbnrg ej skulle uteslu- 

 tas l ). 



Efter ny bearbetning af sina medallierade lyckades 

 emellertid Johan Filip genomdrifva, att Canstein skulle ad- 

 mitteras till underhandlingen endast mot inlämnande af sitt 

 generalkreditiv och ett löfte att med det snaraste inför- 

 skaffa nödig fullmakt 2 ). Till förmån för Fredrik Wilhelm 

 talade, att han redan den 22 augusti ingått vapenstillestånd 

 med Polen. Han förde faktiskt icke mera krig. 



Så voro ändtligen hindren undanröjda. „Vid början 

 af konsultationerna nästa vecka", skref Snoilsky till Karl 

 Gustaf de sista dagarna af september, „skall det visa sig, 

 hvilka den enes och den andres intentioner äro. Om det 

 visas allvar med saken och man på alla sidor utan exception 

 ställer som mål ömsesidigt understöd för att upprätthålla 

 freden, så behöfves det ingen synnerlig vidlyftighet". 



Det var sålunda som man förberedde de „extraordi- 

 naria media", som skulle säkerställa riksfreden. Men Biören- 

 klou och Mevius hade därjämte upptagit det svåra värfvet 

 att på grund af dess ordinaria förmå rikets ständer till 

 garanti för Sverges tyska länder. Energiskt, med en ar- 

 gumenterigens skärpa, som icke var god att gendrifva 4 ), 

 och med hela det eftertryck, som den svenska konungens 



1 ) ... „doch icke att Brandenburg excluderas, utan ther the 

 andre willia troo creditivet och honom ther på admittera, kunne 

 han och dhet låta skiee, effter doch Fullmachten kan innan sluthet 

 komma". E. E. — B. 29 sept. 1657. [A. S.] 



2 ) Joachim, 274—78. 



3 ) Sn. - K. M. 19 sept. 1657. [A. S.] 



■*) Mevius hade, skrifver landtgrefven, „mit sonderbahrer dex- 

 teritet und geschickligkeit" förrättat sitt uppdrag. Landtgrefve Wilh. 

 — K. M. 3 sept. 1657. [A. S.j 



