49 



förmåga stod, öfvertyga Biörenklou om sin herres lifliga 

 astunclan att »konkurrera med furstarna och ständerna- för 

 ernående af ,.en rätt författning" >). Men tillgången på ses- 

 sionen och t. o. m. de mainziska representanternas håll- 

 ning- under den samma kvarlämnade hos svenskarna en 

 djup och långvarig misstro mot den städse till rika löften 

 färdiga ärkekanslern 2 ) och hans diplomatiska „seglatiou". 

 „De som umgås med en slik sjökonst", yttrade Biörenklou 

 till de kasselska representanterna, „råka ofta illa ut, antin- 

 gen att tågen brista och vädret vänder upp och ned på 

 farkosten eller att de ränna i vändningen på någon klippa 

 och stöta sig själfva i grund" 3 ). En indirekt förmån skör- 

 dade emellertid Biörenklou af händelserna den 17 septem- 

 ber: Inom furstepartiet var man djupt upprörd öfver kur- 

 kollegiets försök att skjuta deputationsdagen och därmed 

 furstekollegiet åsido under valförhaudlingarna i Frankfurt. 

 Deu intressegemenskap, som sålunda förefaus mellan Sverge 

 och framstegspartiet bland rikets furstar, gaf den nordiska 

 kronan ett visst stöd för sin ställning i riket och blef icke 

 utan betydelse i deu senare underhandlingen om Rhenal- 

 liansen. 



Redan långt innan Snoilsky och Biörenklou afsände 

 sina meddelanden om det nedslående resultatet af sin vädjan 



') Den mainziska kanslern sparade icke ord i fråga om »Öster- 

 rikes consilier och actioner". Hans herre ville, bedyrade han för 

 B., „stå för en man pro collegio principum" B. — K. M diar. 22 

 sept. 1657. [A. S.] 



2 ) Sn. — K. M. 12, 15 sept., B. — K. M. 19, diar. 22 sept., 17, 

 23 okt. 1657. [A. S.] 



3 ) Yttrandet är egentligen fäldt två dagar före den i fråga 

 varande sessionen, men vinner senare rlerfaldig bekräftelse. B:s 

 diar. 5 sept. 1657. [A. S.) 



4 



