54 



till häst" 1 ). Senare har det munsterska sändebudet person- 

 ligen framlagt en sådan anhållan hos den svenska residenten 

 och försökt ingifva Appelboom misstankar mot Kristoffer 

 Bernhard och de allierade öfver hufvud 2 ). Utom på Sverge 

 och på Staterna hoppades, efter hvad Appelboom viste, Mön- 

 sters borgare på hjälp äfven af kurfursten af Brandenburg 

 och landtgrefven af Hessen — de brandenburgska mini- 

 strarna skulle t. o. m. försäkrat dem, att kurfursten icke 

 vore obenägen „att assistera . . . staden med några trupper" 3 ). 

 Först senare på hösten har Karl Gustaf gifvit tväune 

 sina förtroendemän i Nordtyskland direkta uppdrag med 

 hänsyn till de meddelanden, som iugingo till honom om 

 det „miinsterska oväseudet". Och ungefär samtidigt har 

 han till svar på den anhållan om understöd, som Miinsters 

 borgare genom hans vaksamme sändebud i Haag riktade 

 till honom, afgifvit den förklaring, att han „fullan på det 

 miiusterska värket gjort reflexion och tankar och gärna 

 tagit en sådan opportunitet i akt, om icke både imperii 

 constitutiones och den osuabriickska freden det hindrade" 4 ). 

 Att emellertid underrättelserna om de allierades operationer 

 vid Minister icke förfelade att göra intryck på honom, därom 

 vittna förutom uttalanden i skrifvelser till Wrangel, resi- 

 denterna i England och andra 5 ) äfven det svar han gifvit 



') Appelb. — K. M. 9 juli (st. n.) 1657. [A. S.] 



2 ) Appelb, — K. M. 6 aug. (st. n.), 21 (31) aug. 1657. [A. S.] 



3 ) Appelb. - K. M. 7 (17), 20 aug. 1657. [A. S.) 

 *) E. E. — Appelb. 19 okt. 1657. [A. S.] 



5 ) Eedan i juli uttalar konungen på tal om Nederländerna 

 och deras växande fiendtlighet mot honom, att de icke blott slutit 

 förbund med konungen al' Danmark, „sed et cum quibusdam Im- 

 perii Eomani Electoribus et Principibus, post quam pax in Grerma- 

 nia rupta est. sub specie defensionis talia foedera pangant, qute 



