56 



vore svara att vinna. Konungen fruktade med ett ord, att de 

 evangeliska skulle låta bedrag-a sig. Han var tillfylles under- 

 rättad, om att landtgrefven „hällit värket in stando", sä att 

 huset Braunschweig ej ännu blifvit i tillfälle att sluta al- 

 liansen med katolikerna, „hvilket el j es säkert redan hade 

 skett". Att Österrike och älven andra med det voro ense 

 om att kasta freden i riket öfver ända, var konungen viss 

 om. Redan viste han ju, att biskopen af Minister hade 

 ungefär ..samma appetit" som konungen af Danmark och 

 gärna ville återvinna Wildshausen x ). Han ausäg med ett 

 ord komplotten mellan Österrike och de katolske gjord för 

 att beröfva honom alt livad han vunnit i westfaliska fre- 

 den 2 ). 



Kort efter det samtal, under hvilket of v anstående yttra- 

 des, fick konungen ökad anledning till misstankar mot de 

 allierade och äfven mot de braunschweigska furstarna. Han 

 mottog därjämte meddelanden af än mera oroande art om 

 den af intressenterna i alliausunderhandlingeu, hvilkeu in- 

 bjudits till den samma samtidigt med Sverge, och på livars 

 samvärkan Karl Gustaf vid underhandlingens upptagande 

 specielt gjort sig räkning. Underrättelserna kommo från 

 Wolfsberg i Berlin. Det hade i djupaste förtroende med- 



1 ) Jfr. II. 50 not 2. 



2 ) Meij — landtgrefven 4, 9 sept. 1657. [A. M.] I rekreditivet 

 för Meij uttalar konungen med erkännande af landtgrefvens in- 

 tresse för det ..evangeliska väsendet" sitt beklagande, öfver att 

 ..andere Chur- undt Fursten die so theuer erworbene Beruhigung 

 des Eömischen Reichs sich so wenig angelegen sein lassen, daher 

 den zubefahren, die particulier-reflexion undt intressen undt die 

 darauss entspringende verderbte consilia dass gantze Ewangelische 

 websen in höcbste gefahr und Zerriittung setzen werden". R.^R 

 landtgrefven — 3U sept. 1057. [A. S.] 



