63 



ligtvis med särskildt afseende fäst vid Caustein och Snoilsky, 

 att det afsåg ingen oftension, utan endast ömsesidigt upprätt- 

 hållande af freden och försvar af de allierades land och 

 folk. Dä det var baseradt på westfaliska fredsslutet och 

 rikskonstitutiouerna, borde samtliga rikets ständer, hvilka 

 icke ville fiendtligt angripa någon eller blanda sig i utländska 

 krig, hafva sitt intresse af att ingå i det samma. Inträdet 

 stode också öppet för dem alla såväl af den katolska som 

 den protestantiska religionsformen. 



Af de inviterade var det endast Canstein och Snoilsky, 

 som talade. Den olika taktik h vardera följde i förhand- 

 lingarna gör sig märkbar redan i deras yttranden på denna 

 första konferens på ett betecknande sätt: Causteins gick 

 ut på att genom upprepade inkast och förnyadt betonande 

 af de villkor kurfursten stälde för sitt inträde hålla honom 

 utvägen öppen till reträtt. Snoilsky däremot var besluten 

 att undvika alla „diffikulteter u och taga de allierades „goda 

 intention" mot Sverge „såsom gifven". Hans herre konungen 

 hade, föredrog han till svar på Meels audragande, af de 

 braunschweigska och kasselska inbjudningsskrifvelserua samt 

 af de allierades inbjudning till furstehusen : ) sett, att före- 

 tagets ändamål var „rikets frihet och säkerhet" och „att 

 några af dess furstar enskildt ämnade förena sig om att 

 uppfylla, hvad samtliga ständer i kraft af fredsinstrutnentet 

 och generalgarautiu redan dessförutom vore skyldiga till". 

 Konungen måste anse sådant i alla berömvärdt och hade 

 gifvit order först åt Oxenstierna, sedan åt Snoilsky själf att 

 bidraga till alt, som kunde främja företaget 2 ). 



x ) Den samma följde, såsom tidigare påpekats, i kopia med 

 braunschweigarnas inbjudningsskrifvelse. Of van II. 11. 



2 ) Sn:s prot. 23 sept. Sn. - J. O. 26 sept. 1657. (A. S.] 

 Joachim, 284. 



