64 



Det drog ut i det närmaste en måuad, innan den 

 följande konferensen hölls. De neuburgska representan- 

 terna, som lämnat Frankfurt redan i september läto icke 

 höra af sig. De miinsterska, kölnska och trierska höllo 

 sig tysta och ovärksamma l ), Och da hufvudrepresentanten 

 för landtgrefve Wilhelm, Krosigk, i början af oktober 

 afled 2 ), följde en längre stagnation i den kasselska under- 

 handlingen 3 ). T. o. ra. i det braunschweigska furstehuset 

 iakttog man en dröjande hållning 4 ). 



Meels föredrag på konferensen den 3:dje hade emeller- 

 tid ingalunda klargjort de allierades hållning till Sverge. 

 Snoilsky konstaterade tvärtom, att det innehöll misstänkliga 

 partier. Däri talades bl. a. om de ständer, hvilka icke önskade 

 öfva våld i riket 5 ) eller blanda sig i utländska krig, och 

 så ofta den svenska konungen nämdes, hänvisades det till 

 honom i hans egenskap af härtig af Bremen och Verden; 

 om Pommern var det alls icke tal 6 ). 



Hvad Snoilsky och hans kollega tid efter. annan och 

 på omvägar sporde om de villkor man ämnade ställa för 



') Joachim, 276, 280, 285-90. 



*) Joachim, 282 not 2. 



3 ) Joachim, 295, 297, 312, och flerstädes. Den kasselska re- 

 presentantens votum på konf. den 10 dov. enl. Sn:s prot. s. d. [A. S.] 



*) Köcher, 234. 



b ) . . . das Beich nicht zu vergewaltigen. 



I! ) Sn. — K. M. 26 sept. 1657. [A. S.j Jfr. Urk. u. Acten, VIII. 

 537. Denna omständighet förklarade Boyneburg för Biörenklou så, 

 att konungen inbjudits till underhandlingen i sin egenskap af 

 medlem af Hildesheimalliansen, i hvilken han intresserade endast 

 såsom härtig af Bremen och Verden. B. — K. M. 26 sept. 1657. 

 [A. S.] Såsom ofvan nämts (II. 11 not 1), hade man i den braun- 

 schweigska inbjudningsskrifvelsen afsiktligt undvikit hvarje hän- 

 syftning på Hildesheimalliansen. 



