65 



Sverges inträde värkade icke häller lugnaude. Johan Filip 

 ådagalade visserligen i „ord och åthäfvor", att han ville, 

 det företaget skulle varda „en trappa till fullkomlig garanti 

 af freden" 1 ). Men genom den kasselska ambassaden hade 

 man på svenskt håll fått ny bekräftelse pä, att de allierade 

 vis å vis konungen icke ansågo sig kunna ingå en förbin- 

 delse till försvar „contra quoscunque", åtminstone icke 

 mot Danmark och Polen 2 ). Visserligen tillades det, att de 

 för öfrigt voro färdiga att bistå Sverge mot en livar, som 

 skulle anfalla dess tyska besittningar, äfven mot Österrike 3 ). 

 Men i trots af försäkringarna ansåg Snoilsky sig hafva all 

 anledning till misstanken, att man ämnade räkna också 

 konungen af Ungern till dem, hvilka stodo i öppet krig med 

 Sverge 4 ), samt följaktligen undandraga sig skjddighet till 

 understöd äfven pä detta håll 5 ). Och ju längre det led, 

 dess mera började det blifva uppenbart för honom, att „äfven 

 några af de evangeliska" — braunschweigarna — ,.hade 

 samma mening som de katolska, att det nämligen var be- 

 tänkligt att träda i förbund med ett riksstånd, som faktiskt 

 var inveckladt i krig" 6 ). Med ett ord det var skrupler och 



') B. — K. M. 6 okt. 1657. [A. S.] 



-) D. v. s. icke mot Danmark för så vidt det gälde Bremen 

 eller mot Polen för Pommern. Jfr. ofvan II. 39. 



3 ) Sn. — K. M. 10 okt. 1657. [A. S.] Uppgiften härrörde 

 antagligen från de kasselska representanterna, för hvilka Johan 

 Filip uttalat sig i sådan riktning. Badenhausen— kass. reger. 6 okt. 

 1657. [A. M.] B. — K. M. 6 okt. 1657. [A. S.] 



*) Jfr. Sn. — K. M. 22 ang. II. 39 not 2. De allierade kunde 

 i ofvannämda afs. vädja till K. Gr:s egen uppfattning. Just i stöd 

 af den var det, som han .gjorde anspråk på ständernas garanti 

 mot Österrike. 



5 ) Sn. — K. M. 10 okt. 1657. [A. S.] 



e ) Sn. — K. M. 6 okt. 1657. [A. S.] Eedan Mevius hade, 



5 



