G7 



ömsesidiga väuskapsförsäkringar det diplomatiska umgänget 

 mellan Biöreuklou och Snoilsky samt de braiidenburgska 

 representanterna i Frankfurt. Och äfven alliansen var ofta 

 på tal, men den ömsesidiga tilltron var naturligtvis icke 

 den bästa i ). 



Af samtliga deltagare i alliansunderhandliugen var och 

 furblef det slutligen endast de kasselska, Zobell och den 

 landtgrefliga representanten vid deputationsdagen, Baden- 

 hausen, som efter Krosigks död anlitades äfveu i förbunds- 

 frågan, hos hvilka svenskarna mötte öppenhet och tillmötes- 

 gående 2 ). Det var därför hufvudsakligen de, som fingo del 

 af de remonstrationer, hvilka konungen anbefalt sina sände- 

 bud rikta till de evangeliska. Med hela sin breda vältalighet 

 sökte Biörenklou öfvertyga dem om det berättigade i konun- 

 gens fordran med afseende så väl å generalgarantin som 



och lika öppet som förut kommunicera med brandenburgarne om 

 alliansen (Sn. — K. M. [A. S.] 6 okt. 1657). På den följde intet 

 svar. Brandenburgames hållning till Sverges anspråk i underhand- 

 lingen karakteriserar Otto — som själffallet icke ägde kännedom 

 om den egentliga halten af den brandenb. politiken — så, att de 

 lade vikt på, „ob und welcher gestalt die Sclrwedischen bei hiesi- 

 ger Handlung nicht offendiret, sondem so viel als möglich und 

 gemeiner ruhe dienlich eine satisf aktion erlangen mogen: jedoch 

 dergestalt das man sich der Dänischen unruhe nicht theilhaft 

 mache, sondern was deswegen gesuchet werden möchte auf die 

 Generalguarantie verstelle, keineswegs aber sich darzu durch die se 

 alliantz verbinde öder zu particular assistenz schuldig mache". 

 Ottos rel. 20 okt. 1657. [A. H.] 



v ) Se t. ex. Portmanns medd. angående sina samtal med B. 

 i december om de allierades hållning mot Sverge. Joachim, 327. 



2 ) Också Badenhausen stod dock tämligen isolerad i de under- 

 handlandes krets. T. o. m. brauns chweigama visade sig kalla och 

 främmande. Kass. reger. — Badenhausen 24 okt. 1657. [A. S.] 



