69 



borde följa i underhandlingen. Braunschweigarnas hållning 

 gaf dem anledning att befara, att furstehuset, om man på 

 svenskt håll gjorde sig difficil, skulle göra upp saken enskildt 

 med de allierade 1 ), kanske t. o. m. förmå landtgrefven där- 

 till 2 ). Hvad Fredrik Wilhelm förde i skölden var man alt 

 annat än säker om. På ett parti bland de evangeliska för 

 Sverges räkuiug, såsom konungen önskade det, kunde man 

 föga räkna 3 ). I stället för att i underhandlingen sätta 

 hårdt mot hårdt och obetingadt fordra de svenska provin- 

 sernas inneslutning ansägo sig Biöreuklou och Suoilsky under 

 sådana förhållanden böra ställa till konungens afgörande 

 huru de borde förfara, om de öfriga intressenterna alt vidare 

 skulle hålla på sina „subtila distinktioner" och skrida till 

 afslutning utan Sverge 4 ). Då det kanske fölle sig svårt för 

 honom att omedelbart besluta sig, hemstälde de, om det icke 

 vore bäst att så mycket som möjligt draga ut på förhand- 

 lingarna, till dess situationen klarnade 5 ). 



För att med större framgång kunna genomföra sin 

 „tränerings"-plan, beslöt Snoilsky att vid följande konferens 



y ) „Wie dann vielleicht warm Hessen nichts gethan, bereits 

 geschehen wäre, allermassen der herr Churfiirst von Maintz beij 

 dem von Krosieg vor 2 monaten dergleichen, wie bekandt, jnnstän- 

 dig urgirt, nndt nebenst andern dieses argument gebraucht hat, 

 dass Braunschweig sich bereits positive dartzu erklärt hette, wel- 

 ches zwar Selbige (wie ich von guter hand vernehmme) nicht geste- 

 hen wollen". Sn. — K. M. 6 okt. 1657. [A. S.] 



-) Källa föreg. not. 



3 ) Representanterna lofvade emellertid att ej låta det fela 

 med behöriga remonstrationer. . . . „beij welchen (hos de evan- 

 geliska) mehrentheils es nicht so wohl an dem guten wiilen alss 

 an der resolution ermanglet". Sn. — K. M. 10 okt. 1657. [A. S.] 



4 ) Sn. — K. M. 10 okt., B. — K. M. 6 okt, 1657. [A. S.) 



5 ) Sn. - K. M. 10 okt. 1657. [A. S.] 



