70 



föreslå så väl flere evangeliska ständers som konungens af 

 Frankrike intagande i förbundet J ). En sådan proposition 

 kunde, reflekterar han, göras under den förevändning, att 

 företaget därigenom skulle vinna styrka och stöd samt så 

 mycket bättre motsvara det ,,pretenderade ändamålet" att 

 värkliggöra generalgarantin, ty både de tyska ständerna 

 och Frankrike intresserade ju i den 2 ). Af de katolskes 

 hållning till förslaget skulle man otvifvelaktigt bättre komma 

 under fund med hvart de egentligen syftade 3 ). De element, 

 som, om det antoges, skulle dragas till förbundet, vore sådana, 

 att Sverge, kunde räkna på deras tillmötesgående och under- 

 stöd. Men framför alt kunde ingen bättre hämsko läggas 

 på underhandlingen än just ett sådant förslag 4 ). Skulle 

 katolikerna bifalla det och genast admittera Frankrike, så 

 skulle fransmännen helt säkert antaga sig Sverges sak och 

 motsätta sig „de absurda och irresonabla exceptioner och 

 limitationer", som de allierade stälde för konungen. Skulle 

 de däremot motsätta sig det, så måste de frukta att såra 

 Frankrike och föranleda kardinalen till en separatallians 

 med Sverge, för hvilken då möjligen de evangeliska stän- 

 derna kunde vinnas. 



Det förslag, som Snoilsky framkastat, var i många af- 

 seenden lyckligt valdt. Det stämde öfverens både med den 

 mainziska politikens grundidé och med grundtanken i Sverges 



') Sn. — K. M. 3 nov. 1657. [A. S.] 



2 ) Sn. — K. M. 3, 6 okt. 1657. [A. S.] 



3 ) Sn. - K. M. 3 nov. 1657. [A. S.] 



4 ) . . . „Auff welche proposition Ein undt anderer sonderlich 

 von den Catholischen vielleicht nicht wissen dörffte, wie Er sich 

 drähen öder wenden solle, dannit Er seine intention verdeckt be- 

 hallten, undt die Cron Franckreich auch nicht offendirn möge". 

 Sn. — K. M. 3 nov. 1657. [A. S.] 



