72 



Graiie! anmälde nämligen då för Snoilsky, att befordrauclet 

 af den samma var ett af hufvuduppdragen i hans kommis- 

 sion 1 ). Såsnart Gramont och Lioune inträffat i Frankfurt 

 i augusti började det lifligaste umgänge mellan dem och 

 kurfursten af Mainz 2 ). Snart förkunnade ryktet, att de 

 konfedererade höllo på att inlåta sig jämväl med Frankrike. 

 Och endast ryktesvis flngo äfven Biörenklou och Snoilsky 

 vetskap om, att det med fransmännen underhandlades „om 

 en likartad allians, så vidt det gälde Elsass", som den man 

 hade för händer med Sverge 3 ). Något förnyadt tankeutbyte 

 mellan svenskarna och de franska representanterna om för- 

 bundet har emellertid icke ägt rum före medlet af oktober. 

 Och samtalet med Grauel i juni har Snoilsky icke ansett 

 betydelsefullare, än att han i sin rapport till konungen frän 

 sistnämda tid i förbigående kan omnämna, att hvarken han 

 själf eller Biörenklou någonsin med fransmännen ordat om 

 det samma 4 ). 



sig helt annorlunda. Jfr. Joachim, 253 — 54: „Und was die Krone 

 Schweden anbelangt, so darf bei ihrem ununterbrochenen diploma- 

 tischen Verkehr mit dem französischen Kabinette und ihren unge- 

 fälir gleichen Tendenzen unbedenklich eine Kentniss der auf eine 

 solche allianz gerichteten Pläne Mazarins und eine Zustimmung zu 

 denselben bei ihr von vornherein vorausgesetzt werden". Jag har 

 tidigare varit i tillfälle att uppvisa, att denna uppfattning är orik- 

 tig. Jfr. I. 237 ff. samt för Kristina I. 51 ff, 69 ff. 



') Han omnämde tillika, att de tyska furstarna framhållit 

 den såsom ett värksamt medel att af hjälpa Frankrikes gravamina 

 mot Österrike. Sn. — K. M. 6 juni 1657. [A. S.] Att man i Frank- 

 rike efter kejsarens död förändrat sinnelag i alliansfrågan, nämde 

 Grauel icke. 



2 ) Pribram, Kheinbund, 45—46, Joachim, 277. 



3 ) Sn. — K. M. 5 sept. 1657. [A. 8.] 



4 ) Sn. — K. M. 3 okt. 1657. [A. S.) 



