75 



Någon vecka senare anhöllo fransmännen, att Snoilsky 

 vid konferenserna ville föreslå Frankrikes inedinträde 1 ). 

 Man skulle „conjunctim drifva värket", fransmännen hos de 

 katolske och svenskarna hos de evangeliske 2 ). Sknlle 

 kronorna i kejsarvalet lyckas genomdrifva sin afsikt att 

 utesluta Österrike från tronen, så ville fransmännen, för- 

 klarade de, omedelbart afsluta alliansen. Men sknlle kur- 

 furstarna låta Österrike vinna kronan och icke gifva Frank- 

 rike någon satisfaktiou, så ansågo de bäst att hafva fria 

 händer och kunna taga kvarter i deras land 3 ). 



Medan sålunda Biörenklou och Suoilsky förberedde sig 

 på sin diplomatiska dust med de allierade, drogo fortfarande 

 dessas operationer vid Mönster sin uppmärksamhet till sig 

 inom den svenska diplomatin. Redan tidigare pa hösten 

 inskredo Staterna i konflikten till stadens förmån genom 

 att afräda biskopen från hans förehafvande. Men alt änuu 



>) B. - K. M. 20 okt. 1657. [A. 8.] 



2 ) B. — K. M. 10 okt. 1657. [A. S.] 



3 ) „uthan twijfwel", tillägger B., „at taga theruthur wederlag 

 och betalning för the penningar, som Frankrijke nu att få vota 

 spenderar på Electores och knijpa them för theras bedrägerij, men 

 Legatio Gallica är än i thet hoppet at Electores Ecclesiastici och 

 Chur Pfaltz hålla fullt medh Gallia i wahlet". B. — K M. 20 okt. 

 1657. [A. S.j T. o. m. om förbundet blefve af och kurfurstarna skulle 

 bedraga Frankrike, så kunde ändå enligt den uppfattning, som 

 Biörenklou fick af Lionnes ord, „Gallia . . . oachtand.es nexum 

 foederis publicatis et manifestatis causis brijta emot them (kurfur- 

 starna) såsom deceptores och sedan therföre nijttia theras landh 

 så godt man kan". B — K. M. 3 okt. 1657. [A. S.j Det kan förtjäna 

 framhållas, att Lionne i en några veckor senare daterad relation 

 till kardinalen till skrif ver de svenska representanterna faderskapet 

 till denna idé. Gramont och Lionne — Maz. 13 nov. 1657. Allern. 

 Vol. CXXXVI. [A. P.] 



