94 



Intrycket af konferenserna var än mera nedslående, 

 emedan icke blott de allierade och brauuschweigarna, utan 

 äfven de kasselska representanterna, de sistnämda uppmuntrade 



af Snoilskys votnm den 10, numera offentligen låtit förstå, att 

 man i alliansen ville hafva ingenting att göra med de krig, 

 i hvilka Sverge för tillfället var inveckladt l ). Det gälde 

 för Biörenklou och Snoilsky på allvar att, jämlikt med livad 

 konungen upprepade gånger befalt, försöka draga de evan- 

 geliska furstehusen från de förbundne öfver till Sverge. 



Bearbetningen af de braunschweigska representanterna 

 gaf intet nämnvärdt resultat. Snoilsky, som åtagit sig den, 

 fick till svar den enligt hans uppfattning naturligtvis föga 

 giltiga ursäkten, att de icke voro instruerade på annat sätt, 

 och en uppmaning, att konungen emellertid icke skulle un- 

 dandraga sig förbundet, ty genom det samma skulle man 

 desto förr komma till generalgarantin. Att försöka slippa 

 de skyldigheter den ålade eller svika, hvad kretskonstitu- 

 tionerna föreskrefvo, vore ingalunda härtigarnas afsikt 2 ). 



!) Sn. — K. M. 7 nov. 1657. (A. S.j 



2 ) Sn. — K. M. 7 nov 1657. [A. 8 ] Joachim, 301—02. Det 

 må lämnas därhän, om den argumentering, som Sn valde för att 

 påvärka braunschweigarna, var den lyckligaste. Han förvånade 

 sig icke så mycket, förklarade han, om de allierade för Sverges 

 skull icke ville blanda sig i något värkligt krig. „Was aber das 

 fiirstl hauss Braunschweig, welches bereits dem König in Denne- 

 marck, den krieg undt dass Sie seinen TJnrechtmässigen Einfall 

 in das .Hetzogthumb Brehmen nicht leiden wollen, nicht allein 

 schrifftlich denuncijrt, sondern auch im Werck begriffen, solches 

 in der that, undt zwar vermög der Beichs Constitution abzuwebren, 

 fur bedencken haben sollte, dass Sie solches nicht auch in krafft 

 dieser Alliance thun wollen? könte ich nicht begreiffen". Sn. — 

 K. M. 7 nov. 1657. [A. S.] 



